ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/787/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 179 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, працевлаштованого плавильником у ТОВ «Сплавресурс», маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 26 січня 2024 року включно, з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

20 березня 2023 року у період часу з 2 год. по 3 год., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 та ще однією невстановленою в ході досудового розслідування особою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням і інше приміщення, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , біля торгівельного кіоску «Майстер кава», переконавшись, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключів до вхідних дверей торгівельного кіоску «Майстер кава», незаконно проникли до нього та таємно викрали майно, яке належить приватному підприємцю ОСОБА_11 , а саме тютюнові вироби.

Після чого, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 та невстановленою особою, досягнувши своєї мети, виконавши усі дії, які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця, поклавши викрадене майно у сумки, які заздалегідь принесли з собою, вийшли з приміщення кіоску та зникли з місця вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядились викраденим майном, на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 95822 грн. 49 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

20 березня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

23 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та вказав, що зазначені в клопотанні ризики є мінімальними й такими, що не є підставою для взяття ОСОБА_7 під варту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, відповідно до якої задовольнити клопотання слідчого та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що своє рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчий суддя мотивував лише тим, що ризики, які вказані у клопотанні є мінімальними, а стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження можливого ухилення ОСОБА_7 від процесуальних обов`язків, проте, вказані хибні твердження суду спростовуються матеріалами доданими до клопотання.

Крім того зазначає, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим ОСОБА_7 усвідомлюючи невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, залишаючись на волі спробує ухилитись від відповідальності та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що ОСОБА_7 може бути обізнаним про місце проживання свідків, а також потерпілого, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення, а тому залишаючись на свободі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може незаконно впливати шляхом застосування насильства, залякувань або вмовлянь на свідків по кримінальному провадженню та потерпілого, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того зазначає, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень, наразі на розгляді в судах першої інстанції Дніпропетровської та Запорізької областях перебувають обвинувальні акти за аналогічні кримінальні правопорушення стосовно ОСОБА_7 , вказаний злочин вчинений під час відбуття іспитового строку, що свідчить про небажання ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення та про те, що залишаючись на волі, останній може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу незаконним шляхом, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання свідчить тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також час вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 (злочин вчинено у нічний час в період дії комендантської години на території м. Запоріжжя).

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу та вказала, що застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що слідчим суддею було оцінено всі докази, підозра є необґрунтованою, відсутні всі ризики, оскільки підозрюваний ніколи не переховувався та не має наміру переховуватися. Зазначив, що події відбувались в березні місяці та з того часу підозрюваний не впливав на хід слідства, є офіційно працевлаштованим.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що він з`являється до слідчого, офіційно працевлаштований.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки у даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування ризику, визначеного ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами слідчого про існування ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб, а отже можливість ОСОБА_7 впливу на свідків є досить ймовірною, враховуючи і той факт, що деякі свідки працюють за місцем вчинення злочину.

Разом з тим колегія суддів не погоджується і з висновками слідчого судді щодо не доведення ризику вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, вчинив дії, за які на цей час обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого тяжкого злочину фактично через три місяці після винесення попереднього вироку відносно нього, де йому було призначено покарання, від відбування якого його було звільнено з випробуванням з іспитовим строком. Вказані обставини в сукупності свідчать про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, у супереч висновків слідчого судді не мінімалізують ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеними та обґрунтованими ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий в своєму клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що застосовуючи щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки, з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що ОСОБА_7 не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, про що зазначає в поданій апеляційні скарзі сторона обвинувачення.

Отже, висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам є передчасним.

Разом з тим, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на цьому етапі досудового розслідування зможе запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, в противагу висновку слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів враховує і обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, те, що інкримінований ОСОБА_7 тяжкий злочин вчинений в нічний час, тобто під час дії комендантської години, встановленої на території м. Запоріжжя, а тому застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати підозрюваному житло у певний час доби, зможе забезпечити уникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема вчиненню інших аналогічних злочинів.

На думку апеляційного суду, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 20 год. до 6 год. наступного дня в достатній мірі зможе забезпечити як виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених КПК України, так і обов`язків щодо утримання своєї родини та забезпечення її нормального існування, адже як вбачається із матеріалів клопотання ОСОБА_7 офіційно працевлаштований та має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2013 та 2017 року народження.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою відносно ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, із покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 26 січня 2024 року включно, з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20.00 год. до 6.00 год. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановити до 23 січня 2024 року.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 335/11593/23