Провадження № 1-кс/344/6942/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в межах кримінального провадженя, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 02.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідча, за погодженням з прокурором, звернулася з клопотанням про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого покликалася на те, що 02 серпня 2023 року близько 10 год 30 хв, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у закинутій прибудові, що розташована за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Набережна ім. Василя Стефаника, 40Б, де зустрів потерпілого ОСОБА_6 , який на плечі тримав свою сумку -барсетку, темно-коричневого кольору. В цей час у ОСОБА_4 виник неправомірний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, а саме сумкою - барсеткою, яка належала ОСОБА_6 . Реалізуючи свій протиправній намір, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 20.05.2023 строком на 90 діб (тобто до 18.08.2023 року), підійшовши впритул до потерпілого з метою подолання волі до опору, раптово почав наносити останньому удари кулаками обох рук в ділянку грудної клітки та правої частини обличчя, застосувавши до нього таким чином фізичне насильство, спричинивши тим самим тілесні ушкодження, однак ОСОБА_6 почав чинити опір та вирвавшись від ОСОБА_4 почав втікати, залишивши на місці свою сумку-барсетку з особистими речами.

Як зазначено у клопотанні, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A50» темно-синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартість якого становить 5000 грн, мобільний телефон марки «Нокіа 7610», кнопковий, в корпусі чорного кольору, із вставками сіро-синього кольорів, ІМЕІ НОМЕР_3 , вартість якого становить 1000 грн; флеш-носій із маркуванням «Lexar», об`єм пам`яті 8 ГБ, вартість якого становить 200 грн; грошові кошти в сумі 200 грн; сумку-барсетку коричневого кольору, із матеріалу типу-шкіра, вартість якої становить 100 гривень. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Матеріалами клопотання зазначається, що 02 серпня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03 серпня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Cлідчим суддею Івано-Франківського міського суду 04.08.2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30.09.2023 року включно.

22 вересня 2023 постановою керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 03.11.2023 року включно.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням вказує на необхідність продовження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та, посилаючись на наявність передбачених у ст. 177 КПК України ризиків та необхідність встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.11.2023 року.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила щодо клопотання, вказавши на безпідставність наведених у ньому ризиків та наявність у підозрюваного захворювання, яке потребує лікування та дієти. Просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 02.08.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 02.08.2023, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_6 від 03.08.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.08.2023, протоколом огляду речей та предметів від 02.08.2023, постановою про визнання речовим доказом від 02.08.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а ч. 3 ст. 152 КК України особливо тяжкий, за який передбачено позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту ст.197 КПК України випливає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- можливість підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може намагатись уникнути покарання;

можливість підозрюваного ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відоме його місце проживання, та він шляхом вмовляння, залякування, може схиляти його до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування. Оцінюючи наявність цього ризику, варто врахувати, що ризик впливу на потерпілого існує не лише на етапах досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду;

можливість підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення.

Як вказується стороною обвинувачення, запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, неможливо. Заявлені ризики на даний час продовжують існувати та не зменшились.

Вирішуючи дане клопотання враховую вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що застосувати застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання неможливе, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризики впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у ході спілкування з останніми та не буде співмірним тяжкості інкримінованому йому кримінальному правопорушенню.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

Відтак приходжу до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, тому продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Постановою керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська від 22 вересня 2023 продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 03.11.2023 року включно.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 219, 309, 395, 492, 496 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.11.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 27.09.2023 року.