Провадження № 1-в/204/1655/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №1062 від 30.10.2023 року, зазначено, що на тлі медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта залишається стабільним протягом тривалого часу, що виражається у зовні спокійній, упорядкованій поведінці, відсутності агресивних та аутоагресивних тенденцій. Параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей стосунків, збитку, впливу до потерпілої матері, отруєння до цивільної дружини втратили свою актуальність, не впливають на поведінку пацієнта. Грубих емоційно-вольових розладів не виявляє. Зберігаються формальні розлади мислення (паралогічність, непослідовність, тематичні зісковзування), що є незворотніми проявами ендогенного процесу. В повній мірі почав усвідомлювати прояви свого психічного захворювання, визнає його хронічний, рецидивуючий перебіг. Сформувалось формально вірне відношення до свого стану і скоєного та позитивні соціально-терапевтичні настанови на майбутнє. За результатами оцінювання ризику насильства за шкалою HCR-20v3 ризик насильства з боку ОСОБА_7 в майбутньому є «помірним». Викладене, свідчить про відсутність особливої небезпеки пацієнта для оточуючих.

В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №1062 від 30.10.2023 року.

Пацієнт ОСОБА_7 надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, у заяві вказав, що з висновком комісії лікарів-психіатрів згоден.

Захисник в судовому засіданні підтримав заяву про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 і просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .

Вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

У відповідності до ч.2 ст.514 КПК України, Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме: ч.1 ст.115 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні в Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» з 10.04.2018 року по теперішній час. Діагноз: Параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, стан ремісії, виражений змішаний тип дефекту. Код згідно з чинним переглядом МКХ - 10 F 20.20.

В обґрунтування необхідності зміни ОСОБА_7 виду примусових заходів медичного характеру у висновку комісії лікарів-психіатрів №1062 від 30.10.2023 року зазначено, що на тлі медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта залишається стабільним протягом тривалого часу, що виражається у зовні спокійній, упорядкованій поведінці, відсутності агресивних та аутоагресивних тенденцій. Параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей стосунків, збитку, впливу до потерпілої матері, отруєння до цивільної дружини втратили свою актуальність, не впливають на поведінку пацієнта. Грубих емоційно-вольових розладів не виявляє. Зберігаються формальні розлади мислення (паралогічність, непослідовність, тематичні зісковзування), що є незворотніми проявами ендогенного процесу. В повній мірі почав усвідомлювати прояви свого психічного захворювання, визнає його хронічний, рецидивуючий перебіг. Сформувалось формально вірне відношення до свого стану і скоєного та позитивні соціально-терапевтичні настанови на майбутнє. За результатами оцінювання ризику насильства за шкалою HCR-20v3 ризик насильства з боку ОСОБА_7 в майбутньому є «помірним». Викладене, свідчить про відсутність особливої небезпеки пацієнта для оточуючих. Таким чином, ОСОБА_7 , за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та проведення реабілітаційних заходів може бути переведений до закладу з надання психіатричної допомоги з писиленим наглядом.

Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно п.24 вказаного висновку комісії лікарів-психіатрів №1062 від 30.10.2023 року, за час перебування у закладі в клінічній картині захворювання спостерігалась актуальна параноїдна симптоматика: маячні ідеї стосунків, збитку, впливу до потерпілої матері, отруєння до цивільної дружини. Були наявні емоційно-вольові розлади: неадекватність, дратівливість, вихолощеність, напруженість; формальні порушення мислення: паралогічність, непродуктивність, різноплановість з асоціативними розривами; порушення критичних здібностей. Під впливом лікування з липня 2019р. маячні ідеї збитку до матері дезактуалізувалися. Надалі з червня 2022р. маячні ідеї впливу до матері, отруєння до цивільної дружини дезактуалізувалися. З липня 2022р. маячні ідеї стосунків до потерпілої матері почали втрачати афективну забарвленість, але зберігали свою значущість для пацієнта. Були наявні емоційно-вольові порушення у вигляді емоційної сплощеності, холодності, одноманітності, відмічались епізоди злостивості, дратівливості, конфліктності. Поряд з психофармакотералією проводились реабілітаційні заходи: брав участь у психоосвітньому тренінгу, проводились індивідуальні психокорекційні бесіди, спрямовані на формування критичного відношення до свого стану, оптимізацію поведінки в складних для хворого ситуаціях при спілкуванні з людьми, вироблення та закріплення соціально прийнятних стереотипів поведінки, обговорення реакцій на можливі негативні події у майбутньому, які здатні підвищити ризик розвитку рецидиву, вироблення настанови на необхідність підтримуючого медикаментозного лікування, подальшого спостереження лікарем-психіатром. З березня 2023р. в клінічній картині захворювання відмітилося деяке покращення: маячні ідеї стосунків до потерпілої матері дезактуалізувалися, маячна фабула тенденції до розширення не мала. Емоційні розлади у вигляді епізодично виникаючої злостивості, дратівливості, конфліктності нівелювалися, поведінка набула більш спокійного, упорядкованого характеру без проявів агресії та аутоагресії. На перший план в клінічній картині захворювання вийшла дефіцитарна симптоматика: емоційна сплощеність, зниження рівня вольових спонукань, аутичність. Скоєне заперечував, казав: «я її не вбивав». Не усвідомлював наявності у себе хронічного психічного захворювання. Стійкі терапевтичні настанови на майбутнє не були сформовані. З травня 2023р. психічний стан залишався стабільним: поведінка продовжувала носити спокійний, упорядкований характер, без проявів агресії, аутоагресії, конфліктні ситуації н створював. Маячні ідеї стосунків, збитку, впливу до потерпілої матері, отруєння до цивільно дружини залишалися неактуальними для пацієнта, маячна фабула тенденції до розширення мала. Погоджувався із наявність у себе хронічного психічного захворювання, сформувалися стійкі терапевтичні настанови к майбутне. Висловлював жаль з приводу скоєного.

В судовому засіданні також встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2023 року продовжено застосування примусового заходу медичного характеру, призначених ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили. Тобто, згідно вказаної ухвали суду, станом на 19 травня 2023 року пацієнт ОСОБА_7 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Враховуючи викладені обставини, суд робить висновок, що незважаючи на те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_7 хоча і покращився та залишався стабільним, а саме: поведінка зовні спокійна, упорядкована, відсутності агресивних та аутоагресивних тенденцій. Параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей стосунків, збитку, впливу до потерпілої матері, отруєння до цивільної дружини втратили свою актуальність, не впливають на поведінку пацієнта. Грубих емоційно-вольових розладів не виявляє. Зберігаються формальні розлади мислення (паралогічність, непослідовність, тематичні зісковзування), що є незворотніми проявами ендогенного процесу. В повній мірі почав усвідомлювати прояви свого психічного захворювання, визнає його хронічний, рецидивуючий перебіг. Сформувалось формально вірне відношення до свого стану і скоєного та позитивні соціально-терапевтичні настанови на майбутнє. Однак, таке покращення не є тривалим і не може свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, а тому слід відмовити у задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-372, ст.ст.512, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1