СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/924/24
ун. № 759/2274/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні №0001039, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2024 р. до Святошинського районного суду надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дипкун Тиндинського району Амурської області Російської Федерації, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні №0001039, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше серпня 2019 року, у громадян Російської Федерації ОСОБА_7 та його сина ОСОБА_8 , які знаходилися на території Латвійської Республіки, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, що перебувало на балансі юридичної особи, зареєстрованої на території Латвійської Республіки - товариства з обмеженою відповідальністю «Resort Investments», реєстраційний номер 2, власницею якої являлася наглядно знайома їм громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_9 , що постійно проживала на території Латвійської Республіки, а саме наступними об`єктами нерухомості: 30 квартирами, 56 паркувальними місцями та двома нежитловими приміщеннями в житловому комплексі «Sun Republic», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 3 708 000 євро.

Відповідно до заздалегідь розробленого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинного плану, направленого на заволодіння вказаними об`єктами нерухомості, необхідно було примусити громадянку Республіки Білорусь ОСОБА_9 підписати меморандум та договір благодійної пожертви, на підставі яких вона мала відчужити як подарунок 100% часток у статутному капіталі ТОВ «Resort Investments» в інтересах ОСОБА_8 на підконтрольну останньому юридичну особу, зареєстровану на території Латвійської Республіки - фонд «Latvijas atjaunoрanas biedrоba», реєстраційний номер 6, метою діяльності якого являлася допомога та реабілітація воїнів-учасників антитерористичної операції/операції об`єднаних сил на території України.

Після того ОСОБА_10 , діючи на виконання вказівки ОСОБА_11 , запропонував раніше знайомим колишнім працівникам роти міліції «Торнадо» ГУ МВС України в Луганській області ОСОБА_12 та ОСОБА_5 поїхати з ним до Латвійської Республіки під приводом відпочинку та «роботи», деталі якої мав повідомити останнім безпосередньо по прибуттю на територію Латвійської Республіки, на що ті погодилися.

Надалі у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 14 год 00 хв 03.10.2019, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , запропонували ОСОБА_12 та ОСОБА_5 приєднатись до організованої групи в якості співвиконавців для участі у викраденні ОСОБА_9 , її подальшого незаконного позбавлення волі і примусу до підписання меморандуму та договору про благодійну пожертву, обіцяючи їм винагороду від отриманої майнової вигоди.

На викладену протиправну пропозицію ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, добровільно та свідомо погодилися, після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 довели до них план викрадення потерпілої ОСОБА_9 .

Здійснюючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей у складі організованої групи, 03.10.2019, у денний час доби, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на автомобілі «Opel Vectra», реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 , виїхавши з території, прилеглої гостьовому будинку «Gailорi», маєток Скулте, Скултенська волость, Лімбазький край Латвійської Республіки, прибули на паркувальний майданчик неподалік житлового комплексу «Sun Republic» за адресою: АДРЕСА_1, де ОСОБА_13 залишився в автомобілі, а ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , у свою чергу, спостерігали за околицями, тим самим контролюючи навколишню обстановку, та стали очікувати поки ОСОБА_10 виконає свою частину спільного злочинного плану.

03.10.2019, приблизно о 16 год 09 хв, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 вийшли з території житлового комплексу «Sun Republic» за адресою: АДРЕСА_1 та направилися у напрямку с. Звейніекціємса Саулкрастського краю Латвійської Республіки, де знаходився вказаний паркувальний майданчик.

З метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, задля позбавлення потерпілої можливості чинити супротив та придушення її волі, використовуючи невстановлений під час досудового розслідування спеціальний засіб, ОСОБА_10 подолав опір потерпілої ОСОБА_9 , відкрито заволодівши нею, після чого заштовхав її всередину автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_1 , де, згідно з розподілом ролей, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 стали насильно, проти волі потерпілої утримувати її затиснутою на центральній частині заднього сидіння вказаного автомобіля, сидячи кожен зі свого боку та перешкоджаючи можливій втечі, таким чином викравши її.

У той же час ОСОБА_5 сидів поряд із водієм ОСОБА_8 у передній частині салону згаданого автомобіля, також контролюючи поведінку потерпілої ОСОБА_9 .

Після того як потерпілу ОСОБА_9 було викрадено, її незаконно відвезли до гостьового будинку «Gailорi» за адресою: маєток Скулте, Скултенська волость, Лімбазький край Латвійської Республіки, де учасники організованої злочинної групи продовжили незаконно утримувати потерпілу проти її волі.

Проте 03.10.2019, приблизно о 23 год 35 хв, коли учасникам організованої групи не вдалося змусити ОСОБА_9 підписати меморандум і договір дарування, то ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що викрадена ними потерпіла не виконуватиме висунутих до вимог та, продовжуючи спільно з іншими учасниками незаконно утримувати останню в приміщенні вищевказаного гостьового будинку, надіслав зі своєї адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 сторонній особі, не обізнаній про наявність у діях останнього злочинного умислу, лист, у якому просив повідомити нотаріуса про необхідність скасування запланованого візиту, попередньо призначеного на 10 год 00 хв 04.10.2019.

Таким чином, у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Орган досудового розслідування вказує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами.

На обґрунтування необхідності застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слідство посилається на ризики, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. У разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, це може спонукати його до втечі за кордон або тривалого переховування від органів слідства з метою уникнення зазначеного вище покарання.

Зокрема ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що спілкування між ОСОБА_5 та іншими особами з числа злочинної групи відбувалось за допомогою мобільних телефонів та месенджерів, тому ОСОБА_5 , володіючи повною інформацією про контакти зі спільниками а також засоби за допомогою яких відбувалось таке спілкування, перебуваючи на волі може знищити предмети, речі та інформацію, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Зокрема на користь цього ризику може свідчити це, що до цього часу не встановлено місце знаходження мобільного телефону та ноутбуку потерпілої ОСОБА_9 а також інших її особистих речей які були при ній на момент викрадення)

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 на думку органів досудового розслідування знає особисто інших підозрюваних (зокрема ОСОБА_12 ) та може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом умовлянь, підкупу чи залякування, спонукати свідків та інших підозрюваних у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час досудового або судового засідання.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може бути виражений у створенні підозрюваним ОСОБА_5 штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний в минулому вже притягався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 146 КК України, що може вказувати на можливість вчинення ним нового корисливого кримінального правопорушення.

Разом із тим встановлено, що ОСОБА_5 , на даний час проходить дійсну військову служби, приймає активну участь у бойових діях із захисту територіальної цілісності України, позитивно характеризується військовим командуванням, крім того надає правдиві, викривальні покази по суті кримінального правопорушення, відносно себе та інших учасників злочинної групи.

Зважаючи на викладене, перелічені вище ризики в певній мірі зменшуються, а отже орган досудового розслідування вважає, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від досудового розслідування та суду, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні клопотання повністю підтримує з підстав, зазначених у ньому та просить його задовольнити.

Сторона захисту не заперечує проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Оцінка і мотиви слідчого судді.

Слідчим суддею встановлено, що міжнародною слідчою групою, сформованої на підставі угоди про створення спільної слідчої групи «SUNCOAST 2», укладеної між Україною та Латвійською Республікою 17.11.2022 здійснюється розслідуванням кримінального провадження № 0001039, правоохоронними органами Латвійської Республіки у кримінальному процесі № 9 за обвинувачення за ч. 3 ст. 154 (захоплення людини в заручники, пов`язане з подальшим утриманням цієї людини, з метою примусу фізичної особи до вчинення дії, що ставить умовою звільнення заручника, вчинене організованою групою), п. 5 ст. 118 (умисне протиправне умертвіння (убивство) іншої особи, вчинене у складі організованої групи з метою приховати інше злочинне діяння), ст. 15 (3) і ст. 177(3) (приготування до набуття права на чуже майно шляхом обману та зловживання довірою у складі групи осіб) Кримінального кодексу Латвійської Республіки).

Так, у провадженні 4 відділу розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження № 0001039 від 22.10.2020 за ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 358 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 29.01.2024 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

Як вбачається з розписки, що міститься в матеріалах справи, копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та доданих до нього матеріалів було отримано підозрюваним з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. The United Kingdom".

Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді і досліджених у судовому засіданні джерелах доказів. Такими джерелами доказів є, зокрема: відомостями з міжнародного аеропорту «Рига» щодо пасажирів рейсу «Київ-Рига» від 02.10.2019 серед яких були ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 ; оглядом відеозаписів з камер спостереження аеропорту, на яких зображено ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_11 , який зустрічав їх на автомобілі сірого кольору 02.10.2019; оглядом відеозаписів з камер спостереження аеропорту, на яких зображено ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , які покидають Латвію 05.10.2019;протоколом НСРД відносно ОСОБА_5 , який вказав на обставини участі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та нього у викраденні та подальшому незаконному утриманні ОСОБА_9 ; протоколами тимчасових доступів до документів, згідно з якими мобільні номери телефонів, якими користувався ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , реєструвався на території Латвійської Республіки в період скоєння злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який показав, що ОСОБА_11 , передав йому документи викраденої ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 потерпілої ОСОБА_9 , які були при ній під час скоєння злочину; іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, досліджених у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у вірогідній причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Отже, доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею ч. 1 ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

В обґрунтування клопотання орган досудового розслідуванняпосилається на ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаючи, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Водночас слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК, що передбачено в п.2 ч.1 ст.194 КПК України.

Так, за змістом положень ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу обов`язково повинно містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених устатті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий при обґрунтуванні вказаного ризику посилається на те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. У разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, це може спонукати його до втечі за кордон або тривалого переховування від органів слідства з метою уникнення зазначеного вище покарання.

Однак тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному згідно усталеної практики ЄСПЛ не може бути єдиною підставою для існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду.Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, слідчий суддя, з урахуванням положень ст. 22, 26 КПК України, вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду як на території України, так і шляхом виїзду за її межі.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання, оскільки стороною обвинувачення вказані речі, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження актуальність для підозрюваного у їх знищенні, спотворенні через 4,5 роки після початку слідства не є доцільним. Також не надано фактичних даних щодо можливих чи існуючих конкретних дій підозрюваного, направлених на таке.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження реалізації підозрюваною дій, спрямованих на його здійснення. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які заяви свідків до органів державної влади чи правоохоронних органів з приводу здійснення впливу на них.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчим обґрунтовується у створенні підозрюваним ОСОБА_5 штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, є безпідставним, носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування слідчому судді не надано.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення спростовується повідомленими слідчому судді обставинами здійснення досудового розслідування, зокрема того факту, що підозрюваний ОСОБА_5 надає правдиві, викривальні покази по суті кримінального правопорушення, відносно себе та інших учасників злочинної групи.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.178 КПК України слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , на даний час проходить у військову службу, приймає активну участь у бойових діях із захисту територіальної цілісності України, позитивно характеризується військовим командуванням.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставини, передбачені в п.2 ч.1 ст.194 КПК України. Слідчий суддя, не здійснює дослідження п.3 ч.1 ст.194 КПК України, оскільки особисте зобов`язання згідно ст. 176 КПК України є найбільш м`яким запобіжним заходом.

За усталеною практикою ЄСПЛ) яка є частиною національного законодавства України, одних припущень слідчого та прокурора щодо наявності певних ризиків недостатньо для винесення слідчим суддею, судом рішення про обрання запобіжного заходу, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (Справи ЄСПЛ «Клішин проти України», «Кобець проти України» та ін).

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і відсутність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Так, згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дане клопотання слідчого є необгрунтованим і не підлягає задоволенню.

Водночас з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя, у відповідності до ч.3 ст.194 КПК України, вважає за доцільне покласти на ОСОБА_5 обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 3 ст. 176, ч. 2 ст. 177, ч. 3 ст. 194, 309, 310, ч. 2 ст. 369, 370 - 372, 376 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні №0001039, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 358 КК України, відмовити.

На підставі ч. 3 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання ним вищевказаного зобов`язання на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду впродовж п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію цієї ухвали вручено ___________ року

о «_____» год. «_____» хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження

підозрюваний __________________________