Справа № 947/1860/24
Провадження № 1-кс/947/1048/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001190 від 04.09.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001190 від 04.09.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у липні 2023 року, ОСОБА_5 познайомився з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким в подальшому став підтримувати зв`язок, спілкуючись у кросплатформовій системі миттєвого обміну повідомленнями «WhatsApp», використовуючи акаунт, зареєстрований за контактним номером НОМЕР_1 .

Далі, в ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 20.07.2023,виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 20.07.2023, реалізуючи виниклий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та обернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, в ході телефонної розмови з потерпілим у кросплатформовій системі миттєвого обміну повідомленнями «WhatsApp», використовуючи аккаунт, зареєстрований за контактним номером НОМЕР_1 , представився співробітником Служби безпеки України та запевнив потерпілого ОСОБА_6 у можливості надання допомоги з переведенням по службі з Державної прикордонної служби України, в якій останній на той час ніс службу, до одного з підрозділів Служби безпеки України, визначивши вартість своїх послуг у сумі 4 000 доларів США.

Цього ж дня, а саме 20.07.2023 в проміжок часу з 16 год. 43 хв. по 16 год. 45 хв., потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним в оману відносно істинних намірів ОСОБА_7 та не підозрюючи недобросовісності його дій, з власної банківської карти, відкритої у АТ КБ «ПриватБанк», добровільно здійснив 3 перекази грошових коштів в сумі по 23 115 грн., після чого 24.07.2023 в проміжок часу з 09 год. 03 хв. по 09 год. 06 хв., здійснив ще 3 перекази грошових коштів в сумі 30 149, 00 грн., 30 149, 00 грн. та 13 166, 50 грн на банківську карту № НОМЕР_2 , що прив`язана до банківського рахунку № НОМЕР_3 , відкритому у АТ «Райфайзен банк» на ім`я ОСОБА_7 , реквізити якої останній надав потерпілому.

В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілого, з метою введення останнього в оману щодо справжності своїх намірів та аби не бути викритим, в проміжок часу з 24.07.2023 по 06.09.2023 продовжував спілкування з ОСОБА_6 , в ході якого запевнював останнього про те, що він дійсно займається вирішенням питання щодо переведення по службі потерпілого, після чого припинив спілкування та перестав виходити на зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_8 , шляхом обману, незаконно заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , розпорядившись ними на власнийрозсуд, заподіявшиостанньомуматеріальногозбитку на суму 142 809, 50грн.

16.01.2024 старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшукза адресою: АДРЕСА_1 ,а саме за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в ході якого виявлено та вилучено належні останньому речі, а саме:

- банківську картку АТ «РайффайзенБанк» № НОМЕР_4 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 та тримач для сім-карти оператора «Київстар» з контактним номером НОМЕР_5 , які упаковано до спеціального пакету №PSP1184233;

- мобільний телефон марки «iPhone 14 ProMax», ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , з сім картою оператора «Київстар» з контактним номером НОМЕР_8 , який упаковано до спеціального пакету №PSP1184234.

16.01.2024 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повідомлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.01.2024 року на підставі постанови слідчого вищевказане майно було визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

У своєму клопотанні сторона обвинувачення зазначає, що вилучене майно є речовими доказами, які відносяться до речей, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме підтвердження факту незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , зокрема у вилученому в ході обшуку мобільному телефоні ОСОБА_7 наявні контактні дані потерпілого, фото та відеофайли з розпізнавальними знаками СБУ, що підозрюваний ОСОБА_8 , надсилав потерпілому в ході спілкування, а вилучена в ході обшуку банківська карта, є картою, що прив`язана до банківського рахунку, відкритого у АТ «РайффайзенБанк» на ім`я ОСОБА_7 , на який поступили грошові кошти від потерпілого ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, проте від прокурора до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, вказане клпотанян просив задовольнити, посилаючись на те, що вилучене майно речовими доказами, ймовірно використовувалося для вчинення злочину та підлягає огляду і дослідженню спеціалістом.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, між тим від нього до суду також надійшла заява, в якій він просив розгляд клопотання проводити за його відсутності.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує доводи слідчого, та зазначає, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання сторони обвинувачення, що вилучений мобільний телефон ймовірно містить інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій, зв`язків власника такого технічного пристрою з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення, особами.

Крім того, слідчий суддя не може залишити поза увагою твердження прокурора, що на теперішній час вказаний мобільний телефон підлягає огляду спеціалістом, а тому встановлено ймовірно не всі відомості щодо обставин даного кримінального провадження, необхідні органу досудового розслідування.

Щодо вилученої банківської картки, слідчий суддя вражає за необхідне зазначити, що саме на цю банківську картку, до якої прив`язаний банківський рахунок ОСОБА_8 ймовірно надійшли кошти потерпілого, тобто які було ймовірно отримано кримінально-протиправним шляхом.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 17.01.2024року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження та у тому числі проведення відповідних експертних досліджень.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001190 від 04.09.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведеного 16.01.2024 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- банківську картку АТ «РайффайзенБанк» № НОМЕР_4 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 та тримач для сім-карти оператора «Київстар» з контактним номером НОМЕР_5 , які упаковано до спеціального пакету №PSP1184233;

- мобільний телефон марки «iPhone 14 ProMax», ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , з сім картою оператора «Київстар» з контактним номером НОМЕР_8 ,який упаковано до спеціального пакету №PSP1184234.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1