Справа № 954/15/23
Номер провадження 1-кс/954/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні (номер кримінального провадження не зазначений) стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України. Заява обґрунтована тим, що його батьки проживають в м. Сімферополі АРК та з 2023 року батько судді ОСОБА_5 захворів на тяжку хворобу та проходив лікування у Сімферопольській районній лікарні. 15.06.2023 оформив другу групу інвалідності та протягом шести місяців проходив лікування. Батьки отримують пенсію за законодавством російської федерації, отримують послуги від керівників лікарень, пенсійних відділів, які за законодавством України є колаборантами і підлягають кримінальній відповідальності за ч.5 ст.111-1 КК України. Невстановлені батьками працівники правоохоронних органів російської федерації неодноразово запитували про роботу їх сина судді ОСОБА_3 у районних судах Херсонської області, натякали та безпосередньо пов`язували надання батьку медичної допомоги та надання батькам пенсії із роботою сина судді та розгляду певної категорії справ «щодо колаборантів». Такі факти відбулися двічі 15 і 29 серпня 2023 року, про що суддя ОСОБА_3 написав заяву до ВРП та в правоохоронні органи.

З огляду на викладене, суддя ОСОБА_3 вважає, що до виїзду батьків з окупованої території АРК вбачає, що наявна підстава, яка унеможливлює розгляд ним кримінального провадження та може викликати обґрунтований сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, який перебуває під тиском.

Прокурор та захисник у судове засідання не з`явилися.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у єдиний можливий спосіб здійснення оголошення на сайті «Судова влада України».

У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про самовідвід підтримав, просив задовольнити. Також заяву про самовідвід доповнив усними поясненнями зазначивши, що на даний момент існує пряма загроза батькам з боку правоохоронних органів російської федерації, бо батьку потрібно робити повторно операцію, а життя і здоров`я людини є найвищою цінністю. Доповнив, що зараз він знаходиться в умовах крайньої необхідності, тому винесе виправдувальний вирок. В таких умовах він може порушити присягу. Щодо відправлення судочинства у вказаних умовах не відмовляється, проте до виїзду батьків з АРК буде упередженим та прийме рішення, яке не відповідатиме його внутрішній волі.

З огляду, що підстави письмової заяви про самовідвід були доповненні усними поясненнями судді ОСОБА_3 , суд надав оцінку письмовій заяві та усним додатковим поясненням окремо.

Щодо письмової заяви про самовідвід суд дійшов наступного висновку.

КПК України передбачає інститут самовідводу (§ 6 Відводи).

Так, за ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже стаття 75 КПК України надає вичерпний перелік обставин, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні (ч.1 ст.75 КПК України) та визначає неможливість розгляду при наявності повторної участі судді (ч.2 ст.75 КПК України).

Так, суддя ОСОБА_3 у заяві про самовідвід посилається на обставини, зазначені п.3 ч.1 ст.75 КПК України та п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Щодо обґрунтованості відводу за заявою про самовідвід за п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суд зазначає наступне.

Наявність інших, неохоплених ст.75 КПК України обставин, означає що:

1)суддя не може винести об`єктивне рішення у справі, або

2)у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в об`єктивності судді при розгляді кримінального провадження.

Так, у заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 зазначає, що «наявна підстава, яка унеможливлює розгляд кримінального провадження та може викликати обґрунтований сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, який перебуває під тиском». Тобто у письмовій заяві про самовідвід:

- відсутній факт упередженості судді на момент подання заяви про самовідвід, з огляду на вказівку про те, що обґрунтований сумнів може бути (в майбутньому);

- стосується стороннього спостерігача/учасника кримінального провадження, оскільки суддя у заяві не зазначає, що саме він має упередженість при розгляді справи.

Тому заява про самовідвід підлягає розгляду з точки зору сумнівів щодо неупередженності судді, які можуть виникнути у стороннього спостерігача (учасника кримінального провадження) у майбутньому.

Суддя ОСОБА_3 у заяві про самовідвід при обґрунтуванні зазначав, що правоохоронні органи окупаційної влади мали розмову з батьками судді, які проживають в АРК, щодо діяльності сина, а саме розгляд справ «про колаборацію». Тому це є позапроцесуальним тиском на нього, як суддю.

Отже, обґрунтуванням підстави для самовідводу є тиск на суддю.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, що забезпечується, крім іншого, забороною будь-якого впливу на суддів, захистом їх професійних інтересів.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що суддя у здійсненні правосуддя є незалежним та на захист цього принципу законодавство встановлює кримінальну відповідальність за втручання у діяльність судових органів (ст. 376 Кримінального кодексу України).

Також, Закон України «Про судоустрій та статус суддів» дає вичерпний перелік необхідних дій судді у разі тиску на нього, зазначаючи, що суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора (ч.4 ст.48 Закону).

Разом з тим, жоден нормативний акт, який регулює процесуальний порядок розгляду справ та принципи здійснення судової влади, не визначає тиск на суддю, як підставу вважати, що суддя за таких обставин не матиме ознаки неупередженості, інакше б це нівелювало конституційний принцип організації та функціонування судів, з огляду, що тиск в професії судді може бути його невід`ємною частиною.

Отже наявність тиску не може бути підставою для заявлення самовідводу.

Суд також враховував, що для стороннього спостерігача (учасників кримінального провадження) повинно бути очевидним, що саме по собі постійне проживання батьків судді ОСОБА_3 в АРК та отримання ними пенсії зі спливом часу (майже 10 років), перебіг якого почався з дня окупації 20.02.2014, з часом знижує можливий ризик тиску на суддю. Також цей тиск знизився (або припинив існувати), оскільки термін шестимісячного стаціонарного лікування батька на день розгляду заяви також минув.

Отже, відсутні підстави для задоволення самовідводу з підстав, визначених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Щодо п.3 ч.1 ст.75 КПК України суд зазначає, що в заяві про самовідвід зазначено, що можливий інтерес щодо розгляду справ «про колаборацію» проявляли правоохоронні органи окупаційної влади. Однак, в чому він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані саме в результатах (що відмінне від розгляду) провадження, в заяві не вказано. Отже обґрунтування заяви про відвід не підпадає під обставину, визначену п.3 ч.1 ст.75 КПК України.

З огляду на викладене, за мотивуванням письмової заяви суд підстав для самовідводу судді ОСОБА_3 не встановив.

Суд також дійшов висновку, що розгляд заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 гарантує забезпечення обвинуваченого ОСОБА_4 права на справедливий судовий розгляд, оскільки у разі розгляду такого кримінального провадження за процедурою «in absentia», суддя ОСОБА_3 позбавлений процесуальної можливості роз`яснення права на відвід головуючого з урахуванням вищевказаних обставин.

Щодо доповнення письмової заяви про самовідвід усними поясненнями суд зазначає наступне.

Суддя ОСОБА_3 зазначив, що він та його батьки прямо заінтересовані у результатах розгляду проваджень у справах про колабораційну діяльність. З огляду, що у разі відмови у задоволенні самовідводу він буде в стані крайньої необхідності, тому у справах винесе виправдувальний вирок в умовах крайньої необхідності.

Крім того просив врахувати повідомлення про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя від 04.09.2023, надіслане до ВРП, та власні пояснення від 04.12.2023, надіслані до ВРП, де зазначено, що до виїзду його батьків з окупованої території АРК існують обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, який перебуває під тиском та фактично буде приймати рішення, оцінюючи свій стан, як «стан крайньої необхідності» між ухваленням «завідомо неправосудного рішення» і спричинення шкоди життю і здоров`ю близьких родичів, безпеку яких не забезпечено.

Надаючи оцінку таким твердженням судді ОСОБА_3 , як підставі для задоволення самовідводу, суд знову повторює, що наявність тиску (позапроцесуального) не може бути обґрунтованою підставою для самовідводу чи відводу судді. Також суд не може визнати достатньо обґрунтованим твердження про неможливість розгляду справ відповідної категорії до виїзду батьків головуючого судді, оскільки правосуддя повинно здійснюватися незалежно від умов чи настання певних подій. Сама по собі наявність родичів судді на ТОТ не може бути підставою для відводу навіть за наявності тиску на останніх, інакше судова влада продемонструє вразливість та залежність від окупаційної влади, а отже не матиме ознак незалежності. Крім того, щодо неможливості евакуювати батьків, що є підставою для «відстрочки» розгляду справ «про колаборацію», суд враховував пояснення судді ОСОБА_3 , що його батьки проживають з народження в м. Сімферополь та не продемонстровано намагання евакуювати останніх тривалий час. Разом з тим, Закон України «Про колабораційну діяльність» прийнятий та набрав законної сили в березні 2022 року і суддя, надаючи оцінку власній ситуації, повинен був піклуватися про забезпечення своєї незалежності як судді, чого також не було продемонстровано. Побоювання прийняти рішення у справах про колаборацію з об`єктивної точки зору не може бути підставою для відводу, однак зважаючи на суб`єктивну упередженість, така заява повинна бути задоволена для забезпечення права на справедливий суд та збереження авторитету судової влади України.

Також взято до уваги, що суддя ОСОБА_3 як у судовому засіданні так і в додатковому повідомленні про втручання від 04.12.2023 прямо зазначає, що знаходячись в стані крайньої необхідності, він прийме завідомо неправосудне рішення.

Тому з урахуванням викладеного, а також беручи до уваги, що суддя ОСОБА_3 вказував про наявність власної упередженості при розгляді вказаної справи, побоювання прийняти рішення або винесення «завідомо неправосудного рішення» та заінтересованості судді і його батьків в результатах розгляду кримінального провадження, з метою захисту права учасників кримінального провадження на справедливий суд, заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні (номер кримінального провадження не зазначений) стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України - задовольнити.

Передати кримінальне провадження (номер кримінального провадження не зазначений) стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України до канцелярії Нововоронцовського районного суду Херсонської області для проведення повторного розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текс ухвали складений 23 січня 2024 року.

СуддяОСОБА_1