Справа № 147/995/21
Провадження № 1-кс/147/363/23
УХВАЛА

іменем України

26 жовтня 2023 року смт Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву (клопотання) ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000179 від 11.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

24 жовтня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з заявою, в якій просить скасувати арешт на автомобіль «Opel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , на який відповідно до ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.10.2021 накладено арешт; повернути автомобіль «Opel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 законному власнику, тобто ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року накладено арешт на автомобіль марки «Opel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 . Зазначений автомобіль був протизаконно затриманий працівником поліції 01.10.2021 в смт Тростянець на вул. Соборній об 11 годині 10 хвилин та доставлений на зберігання на спеціальний майданчик смт Тростянець, вул. Соборна, 102. Заявник вважає, що арешт на зазначений автомобіль підлягає скасуванню, оскільки потреби у подальшому застосуванні арешту немає, арешт накладено не тільки необґрунтовано, а і на підставі незаконних дій працівників поліції, які протизаконно утримували з 1 по 5 жовтня 2021 року та не повернули автомобіль заявнику на сьогоднішній день, тобто вже майже два роки. Слідчий поліції своє клопотання про арешт майна від 04.10.2021 обгрунтував незаконними діями працівників СРПП, а саме незаконним затриманням. Заявник є власником автомобіля, відчужувати який намірів немає, однак перебування автомобіля на арешт майданчику під відкритим небом, в дощ, сніг, морози, призведе до його псування, автомобіль втратить свою цінність та прийде у непридатний для використання стан, що спричинить чималої матеріальної шкоди. Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими доказами, а спотворена вище наведеними фактами незаконних дій працівників поліції в обґрунтування скасування арешту. В матеріалах, які були надані суду для арешту майна, не міститься доказів того, що належний заявнику автомобіль марки «Opel Zafira» відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною. Підозра жодній особі не пред`явлена навіть на сьогоднішній день, а тому законних підстав для подальшого зберігання автомобіля на території арешт майданчику відділення поліції №2 немає.

Розгляд справи призначено на 25.10.2023, однак справу було знято з розгляду через технічні причини і призначено розгляд на 26.10.2023.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою заяву з підстав наведених у ній та зазначив, що автомобіль йому потрібний для потреб сім`ї і відчужувати його він наміру немає. Додатково зазначив, що під час розгляду клопотання про арешт належного йому майна, він підписав заяву про згоду на арешт його транспортного засобу, через юридичну необізнаність і запевняння слідчого, що це така процедура, натомість підстави для подальшого арешту автомобіля, на сьогодні відсутні.

Слідчий СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_3 . Зазначив, що досудове розслідування триває, жодній особі не повідомлено про підозру. Є слідчі дії, які ще потрібно провести із зазначеним автомобілем, а саме його впізнання, в той час як вже проведено огляд автомобіля та зафіксовано реєстраційний номер. Водночас слідчий пояснив, що не може надати для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000179 від 11.09.2021, оскільки останні направлено для проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи, на підтвердження чого надано копію супровідного листа від 12.10.2023.

Заслухавши заявника та слідчого, дослідивши матеріали справи за заявою ОСОБА_3 про скасування арешту майна та справу за клопотанням про арешт автомобіля у кримінальному провадженні №0000179 від 11.09.2021, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, згідно положень якого підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною першою ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 11.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Постановами слідчого СВ відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01.10.2021 та від 04.10.2021 приєднано в якості речового доказу до кримінального провадження №0000179 автомобіль «Opel Zafirа» номерний знак НОМЕР_2 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_3 та має реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року накладено арешт на тимчасово вилучений автомобіль «Opel Zafirа» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 та заборонено відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися автомобілем. Автомобіль марки «Opel Zafirа» реєстраційний номер НОМЕР_1 постановлено зберігати на арешт майданчику Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, смт Тростянець вул. Соборна № 102.

Арешт на вказаний автомобіль накладено ухвалою слідчого судді так як слідчим було доведено необхідності арешту майна, є достатні підстави вважати, що вказаний автомобіль є речовим доказом, має важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, з метою збереження речового доказу та проведення необхідний слідчих дій.

Як зазначено слідчим з автомобілем проведено ряд слідчих дій, зокрема таких як: вилучення автомобіля, визнано автомобіль речовим доказом, на який накладено арешт, проведено огляд транспортного засобу та фіксацію номерного знаку.

Отже, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що арешт на вказаний автомобіль, який є речовим доказом, накладено обґрунтовано.

Заявником ОСОБА_3 під час судового розгляду не доведено, що в подальшому застосуванні арешту автомобіля відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Водночас слідчим зазначено, що досудове розслідування триває та ще є необхідність проведення слідчих дій із указаним вище автомобілем.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льоннрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст. 2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У той же час, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку незгоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені.

В судовому засіданні не встановлено підстав для подальшого збереження у спосіб накладення арешту із збереженням усіх визначених законом заборон цього заходу забезпечення кримінального провадження щодо автомобіля марки «Opel Zafirа» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене вище, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ОСОБА_3 автомобілем «Opel Zafirа» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому клопотання про скасування арешту майна необхідно задовольнити частково, передавши ОСОБА_3 на відповідальне зберігання автомобіль із забороною його відчуження, що не позбавляє слідчого після повернення вказаного речового доказу власнику попередити його про обов`язок збереження речових доказів та їх пред`явлення за першою вимогою.

Керуючись ст. ст. 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву (клопотання) ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000179 від 11.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - задовольнити частково.

Автомобіль марки «Opel Zafirа» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 , зобов`язати слідчого СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000179, передати ОСОБА_3 на відповідальне зберігання з правом володіння та користування цим автомобілем заборонивши право його відчуження.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 12 годині 45 хвилин 27 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1