ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 276/1117/23
Провадження № 1-кп/292/77/23
У Х В А Л А

30 листопада 2023 року смт Пулини

Колегія суддів Червоноармійського районного суду Житомирської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000113 від 26.04.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Житомир, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляді Червоноармійського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження № 0000113 від 26.04.2023 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строком на 60 днів без визначення розміру застави, так як строк тримання останніх під вартою закінчується 07.12.2023, ризики, що стали причиною обрання такого запобіжного заходу, не відпали, обвинувачені не мають міцних сімейних та соціальних зв"язків, а також офіційного місця роботи та джерела доходу, по місцю проживання характеризуються негативно, знаючи про тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини, можуть переховуватися від суду шляхом зміни місця свого проживання або перебування, перебуваючи на волі, можуть впливати на потерпілих та свідків, що може привести до зміни потерпілими та свідками показів у кримінальному провадженні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, матиме реальну можливість

чинити кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_9 заперечив щодо клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявив клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою колегії суддів Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.10.2023, на домашній арешт за адресою її місця проживання із забороною залишати житло в нічний період доби строком на два місяці та встановити їй обов"язки: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками; не відвідувати місце проживання потерпілих; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну. Вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні відпали, а ті, які існують, є мізерними і не виправдовують необхідність тримання ОСОБА_7 під вартою. Так, ОСОБА_7 перебуває під вартою з 28.04.2023, має постійне місце проживання, неофіційно працевлаштована, має міцні соціальні зв"язки, раніше несудима, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двоє малолітніх дітей. Впродовж майже 7 місяців після інкримінованого їй кримінального правопорушення ОСОБА_7 жодним чином не намагалася спотворити чи приховати докази, не перешкоджала слідству та суду у встановленні обставин справи, не впливала будь-яким чином особисто або через третіх осіб на потерпілих, свідків з метою схиляння до зміни показань. Досудове слідство завершене та органами слідства зібрані та надані суду та досліджені ним, зокрема, допитані свідки, потерпілі, повністю досліджені письмові докази та обвинувачені надали пояснення. Потерпілий ОСОБА_10 надав суду заяву про те, що претензій до ОСОБА_7 не має та просить звільнити її з-під варти. Крім того, пояснив, що не вважає, що ОСОБА_7 мала намір спричинити йому смерть, взаємовідносини між ними були нормальні, конфліктів не було. Йому спричинені легкі тілесні ушкодження. Ніхто з обвинувачених не впливав на нього з метою надання тих чи інших показань і не спонукав щодо їх зміни. Крім того, прокурором не надано жодних належних та допустимих доказів того, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачена дійсно буде переховуватися. Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні найбільш суворого заходу забезпечення. на його думку, зміна ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку та запобігти зазначеним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою колегії суддів Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.10.2023, на домашній арешт за адресою його місця проживання із забороною залишати житло в нічний період доби строком на два місяці та встановити йому обов"язки: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками; не відвідувати місце проживання потерпілих; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну. Вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні відпали, а ті, які існують, є мізерними і не виправдовують необхідність тримання ОСОБА_6 під вартою. Так, ОСОБА_6 перебуває під вартою з

28.04.2023, має постійне місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Впродовж 6 місяців після інкримінованого його кримінального правопорушення ОСОБА_6 жодним чином не намагався спотворити чи приховати докази, не перешкоджав слідству та суду у встановленні обставин справи. Слід також врахувати, що досудове слідство завершене та звібрані відповідні докази, які надані суду та досліджені ним. Обвинувачення не знаходить свого підтвердження. Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні найбільш суворого заходу забезпеченняТаким чином, на даний час відпала потреба у застосуванні найбільш суворого заходу забезпечення. Крім того, не надано жодних належних та допустимих доказів того, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений дійсно буде переховуватися. Зміна ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали позицію своїх захисників, заперечували щодо продовження їм міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати до них більш м"який вид запобіжного заходу.

Вислухавши заявлені клопотання, думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які

обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, у тому числі, передбачених ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 28, ч.1 ст. 115 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 07.12.2023.

Враховуючи думки учасників судового розгляду та обставини інкримінованого обвинуваченому правопорушення, суд приходить до висновку, що ризики, в зв`язку з якими обвинуваченим обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, значно знизилися.

Разом з тим, дані ризики і досі частково присутні, а тому застосування запобіжного заходу до обвинувачених є необхідним. Однак у суду на даний час відсутні докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним в ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, ризик щодо впливання на потерпілих та свідків суд до уваги не бере, оскільки в судовому засіданні допитані потерпілі та всі заявлені учасниками справи свідки.

Крім того, обвинувачені мають постійне місце реєстрації та проживання в Україні, тому ризик переховування від суду з метою уникнення покарання знижений, хоча і не відсутній.

Суд погоджується з думкою сторін захисту про відсутність достатніх підстав для тримання обвинувачених під вартою.

Таким чином, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 194 КПК України суд вважає за можливе застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме - цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 202, 206 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовити. Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково. Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт тривалістю 2 (два) місяці, який полягає у забороні ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю. Змінити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт тривалістю 2 (два) місяці, який полягає у забороні ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю. Зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибувати до Червоноармійського районного суду Житомирської області за кожною вимогою. Зобов"язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконувати наступні обов"язки: 1). не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу суду; 2). повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3). утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню. Звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду. Зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 негайно прибути до житла за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції України, з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків, використовувати електронні засоби контролю. Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України копію ухвали направити для виконання за фактичним місцем проживання обвинувачених - до відділення поліції № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, про що повідомити Червоноармійський районний суд Житомирської області. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_5 . Строк дії ухвали до 30 січня 2024 року. Ухвала оскарженню не підлягає. Повний текст ухвали оголошено 30.11.2023 о 16.00.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3