ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000002 від 01.01.20224 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у с. Торське Краснолиманського району Донецької області, громадянки України, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та Російською Федерацією (далі - рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, у порушення вимог п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, 16.12.1970 № 2734 (XXV), 21.12.1965 № 2131 (XX), 14.12.1974 № 3314 (XXIX) спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил рф (далі - зс рф) на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої окупації.

При цьому, з метою спроби виправдання агресії перед громадянами України, рф та світовою спільнотою, 21.02.2022 рф визнано «Донецьку Народну Республіку» та «Луганську Народну Республіку», створені за підтримки рф навесні 2014 року на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, незалежними державами та 22.02.2022 Президентом рф направлено до Ради Федерації звернення про використання зс рф за її межами, яке задоволено.

На виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва рф 24.02.2022, військовослужбовці зс рф, шляхом агресії із Застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили окупацію частини території України, в тому числі частину Краматорського району Донецької області.

Згідно ст. 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація РФ територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Згідно п. 6 ст. 1-1 зазначеного Закону окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Згідно п. 7 ст. 1-1 вказаного Закону тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено та який діє на теперішній час.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року» (зі змінами та доповненнями) Лиманську міську територіальну громаду Краматорського району Донецької області включено до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації.

На підставі указу т.зв. «Главы ДНР» № 228 від 21.05.2022 «О внесении изменений в Указ Главы Донецкой Народной Республики от 03 марта 2022 года № 45» тимчасово окуповану територію с. Торське Лиманської територіальної громади Краматорського району Донецької області 21.05.2022 включено до зони впливу та відповідальності створеної раніше не передбаченої законодавством України «местной администрации Донецкой Народной Республики - администрации города Енакиево» із створенням «Торского сельского совета Краснолиманского района администрации г. Енакиево ДНР» на яку незаконно покладено здійснення функцій, властивих селищній раді України.

З кінця червня 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений), у ОСОБА_3 , яка перебувала на тимчасово окупованій території с. Торське, Лиманської ТГ, Краматорського району Донецької області та яка була обізнана про факт ведення рф агресивної війни проти України, з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території України, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, ОСОБА_3 з кінця червня 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений) на непідконтрольній Україні частині території с. Торське, Лиманської ТГ, Краматорського району Донецької області (більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено) добровільно зайняла некерівну посаду «уличной Торского сельського совета Краснолиманского района администрации г. Енакиево ДНР», яку обіймала до середини вересня 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений).

Через нестабільність ситуації в окупованому с. Торське, Лиманської ТГ, Краматорського району Донецької області та той факт, що «Торский сельськой совет Краснолиманского района администрации г. Енакиево ДНР» не завершив процес стабілізації робочого процесу, громадянка України ОСОБА_3 у період часу з кінця червня 2022 року до середини вересня 2022 року, на ввірених їй вулицях Центральній та Міновій с. Торське, перебуваючи на вказаній вище посаді, за вказівками керівництва окупаційної адміністрації виконувала наступні функції:

-здійснювала перепис мешканців, які залишились у с. Торське у період окупації;

-реєструвала приїзд та виїзд селян з території с. Торське;

-сприяла виїзду працівників т.зв. «пенсионного фонда г. Енакиево ДНР» до місцевих мешканців з метою оформлення пенсійних виплат відповідно до російського законодавства;

-повідомляла місцевих мешканців про проведення на території с. Торське масових заходів за участі окупаційної влади

-інформувала місцевих мешканців щодо приїзду працівників соціальної сфери установ м. Єнакієво т.зв. «ДНР», з метою оформлення ними різноманітних грошових виплат відповідно до російського законодавства;

-створювала групи осіб з числа місцевих мешканців для прибирання території села.

Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_3 виразилися у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій,у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.111-1 КК України.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч.2 ст. 302 КПК України обвинуваченій ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 , добровільно надала письмову заяву, в якій беззаперечно визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилась з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 ст. 302 КПК України та погодилась з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи наведене, відповідно до положень ст. 382 КПК України, на підставі документів, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, розгляд даного обвинувального акту здійснюється у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановленні органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, повністю знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами по матеріалам досудового розслідування: протоколом огляду Інтернет ресурсу від 02.01.2024 року, протоколом огляду інтернет-сайту від 02.01.2024 року.

Таким чином, суд вважає, що надані докази отримані в передбаченому кримінально - процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, провина обвинуваченого знайшла своє підтвердження й доведена повністю поза розумним сумнівом.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Під час судового розгляду судом встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на який ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 116.01.2024 року (справа № 201/557/24 провадження №1-кс/201/167/2024) накладено арешт, який підлягає конфіскації в дохід держави відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_3 на переконання суду, є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею та іншими особами кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах держаної влади та місцевого самоврядування України із конфіскацією майна.

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах держаної влади та місцевого самоврядування України строком на 10 (десять) років з із конфіскацією усього майна, яке є власністю засудженої.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1