КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6244/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороніж, Шосткінського району, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , подане у кримінальному провадженні № 0000283 від 22 лютого 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 18 листопада 2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначено розмір застави у вигляді 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 073 600 (один мільйон сімдесят три тисячі шістсот) гривень, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_7 з-під варти та покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватись зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , поданої в порядку ст. 206 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням розміру застави 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 073 600 гривень. Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Також апелянт просить дослідити докази, якими слідчий обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу - додатки до клопотання та дослідити документи сторони захисту, що були подані слідчому судді, які було досліджено поверхнево.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, при прийнятті слідчий суддя ухилився від виконання функції судового контролю за дотриманням конституційних прав учасників кримінального провадження, було порушено право на захист підозрюваного, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Апелянт вказує на те, що слідчий суддя, не дослідив належним чином усі докази обставин, що доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КК України та можливість більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також апелянт зазначає, що клопотання не відповідає імперативним положенням п.п. 5, 6, 7 ст. 184 КПК України. Обставини, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, не мають жодного посилання матеріали, що підтверджують ці обставини, окрім як на постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , яку не додано до матеріалів клопотання.

Усі інші викладені у клопотанні обґрунтування ризиків є лише припущення/ сторони обвинувачення.

У клопотанні жодним чином не обґрунтовано неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також необхідність покладення на підозрюваного конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Апелянт також вказує на відсутність повноважень слідчих та, як наслідок недопустимість доказів, оскільки слідчим, до матеріалів клопотання долучено Витяг з ЄРДР від 19.09.2023 р. у кримінальному провадженні № 0000283 від 22.02.2023 р, відповідно до якого у кримінальному провадженні є 24 слідчих. Проте, до матеріалів клопотання не додано постанови про визначення групи слідчих. Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою. При цьому порушено норми КПК України про підслідність.

Крім того апелянт зазначає про провокацію злочину з боку працівників СБУ, відсутність обґрунтованої підозри та доказів на підтвердження підозри ОСОБА_7 . Органом досудового розслідування навмисно завищено кваліфікацію дій ОСОБА_7 .

Також апелянт звертає увагу на непомірний розмір застави. Стороною обвинувачення не надано достатніх доказів на обґрунтування саме такого розміру застави, не враховано наявність на утриманні підозрюваного ОСОБА_7 батька, який є інвалідом 2 групи.

Згідно довідки від 21.09.2023 № 730, заробітна плата ОСОБА_7 становить, з урахуванням відрахувань, біля 50 000 грн. на місяць.

З урахуванням всіх досліджених даних стосовно соціально статусу та щодо фінансового стану підозрюваного, явно вбачається що заявлена стороною обвинувачення сума застави у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є явно непомірною та не відповідає майновому стану підозрюваного, що суперечить положенням ч. 4 ст. 182 КПК України та усталеній практиці ЄСПЛ.

З урахуванням сімейного стану підозрюваного, його проживання за постійним місцем мешкання, сторона захисту вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 має достатні соціальні зв`язки для того, щоб обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки цей запобіжний захід дозволить забезпечити виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризику впливу на свідків та інших підозрюваних, та інших ризиків, зазначених як в клопотанні сторони обвинувачення, так і в ухвалі слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Служби безпеки України знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 22.02.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника сектору «А», відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, нехтуючи вимогами законодавства України, зокрема, Конституції України, Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», організаційно-розпорядчими документами Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Головного управління Національної поліції в Харківській області діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки, які полягають у впливі на суспільні відносини, що забезпечують належну (правильну) діяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, державних чи комунальних підприємств, установ чи організацій, а також їх службових осіб, у частині непідкупності та фінансування виключно в порядку встановленому законодавством, за пособництва наразі невстановлених осіб з числа співробітників Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, усвідомлено вчинив ряд протиправних дій спрямованих на одержання неправомірної вигоди від громадянки України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США за вирішення питання щодо не вжиття ним та підпорядкованими йому поліцейськими Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області необхідних заходів та відповідного реагування у зв`язку із виявленням обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів громадянином України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при наступних обставинах.

Так, 28.04.2023 приблизно о 11 год. 30 хв. у м. Харків ОСОБА_11 затримано та доставлено працівниками поліції до Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, у зв`язку із підозрою останнього у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів.

Після цього, 28.04.2023 близько 13 год. 55 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на службі, тобто при виконанні службових обов`язків, попередньо отримавши від ОСОБА_11 під час особистої бесіди необхідну інформацію щодо контактних даних платоспроможних близьких останньому осіб, які перебувають на території міста Харкова, маючи намір одержати неправомірну вигоду за невжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності, самостійно зателефонував з мобільного телефону останнього хрещеній матері ОСОБА_11 - ОСОБА_10 та повідомив їй про його затримання, висунувши вимогу невідкладно прибути до Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, та надати йому ( ОСОБА_7 ) та іншим невстановленим співробітникам вказаного управління за це неправомірну вигоду у сумі 2000 (дві тисячі)доларів США.

На вказану пропозицію ОСОБА_10 відкрито не відмовилася, водночас усвідомлюючи її протиправний характер, невідкладно звернувся до Служби безпеки України та надалі була залучена до проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою отримання відомостей про кримінальне правопорушення та причетних до його вчинення осіб.

Надалі, після того як ОСОБА_10 28.04.2023 приблизно о 16 год. 45 хв. на вимогу ОСОБА_7 прибула до Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, останній діючи на виконання своєї частини злочинного плану зі створення передумов для подальшого вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 для себе та інших невстановлених співробітників вказаного управління, зазначив про те, що у разі ненадання нею ( ОСОБА_10 ) цього ж дня неправомірної вигоди у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США ОСОБА_11 буде затриманий у встановленому законодавством порядку й в подальшому притягнутий до кримінальної відповідальності.

28.04.2023 приблизно о 17 год. 05 хв., перебуваючи на території внутрішнього подвір`я Харківського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області (м. Харків, вул. Ахієзерів, 30), ОСОБА_7 , діючи з метою реалізації спільного з невстановленими службовими особами з числа співробітників Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області злочинного умислу, спрямованого на одержання останніми неправомірної вигоди, висунув вимогу ОСОБА_10 про необхідність надання неправомірної вигоди в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США за вчинення та невчинення ним дій, які унеможливлять притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності.

У свою чергу ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу - поліцейським, перебуває на посаді начальника сектору «А», відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, має повноваження на прийняття відповідних рішень, тобто можливість впливати на хід і результати виниклої ситуації, зокрема вжиття або не вжиття необхідних заходів та відповідного реагування у зв`язку із виявленням можливого зберігання ОСОБА_11 наркотичних засобів, будучи поставлена в умови за яких відмова від надання коштів може зашкодити законним правам та інтересам останнього, шляхом ймовірного затримання ОСОБА_11 та притягнення до кримінальної відповідальності, погодилась надати ОСОБА_7 обумовлену суму грошових коштів в якості неправомірної вигоди.

Після цього, 28.04.2023 близько 18 год. 33 хв., перебуваючи у приміщені Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з невстановленими службовими особами з числа співробітників вказаного управління поліції злочинний умисел, спрямований на одержання останніми неправомірної вигоди, діючи умисно, за попередньою змовою з вказаними службовими особами управління, отримав від ОСОБА_10 обумовлені ним грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США в якості неправомірної вигоди для себе та службових осіб з числа співробітників Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за не затримання ОСОБА_11 та не притягнення його до кримінальної відповідальності, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 28.04.2023 становило 73 137 гривень.

В подальшому, 28.04.2023 приблизно о 18 год. 40 хв. ОСОБА_7 , отримавши вищевказані грошові кошти, надав вказівку своїм підлеглим вивести ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з території Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області (м. Харків, вул. Ахієзерів, 30), що останні й зробили.

Крім того, 19.09.2023 приблизно о 11 год. 05 хв. у м. Харків працівниками поліції затримано ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , якого доставлено до Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, у зв`язку із підозрою останнього у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів.

Після цього, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, 19.09.2023 близько 12 год. 20 хв., перебуваючи на службі, тобто при виконанні службових обов`язків, в приміщенні Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області (м. Харків, вул. Ахієзерів, 30), у ході спілкування з ОСОБА_12 попередньо вживши заходів для залякування останнього, повідомив про невідворотність покарання та направлення у в`язницю, отримав від останнього необхідну інформацію щодо контактних даних платоспроможних близьких йому осіб, які перебувають на території міста Харкова.

В подальшому ОСОБА_7 маючи намір одержати неправомірну вигоду за невжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності, самостійно зателефонував з мобільного телефону останнього НОМЕР_1 мачусі ОСОБА_12 - ОСОБА_13 та повідомив їй про його затримання, висунувши вимогу невідкладно прибути до Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м.Харків, вул. Ахієзерів, 30 та привезти паспорт громадянина України який виданий на ім`я її пасинка, тим самим мав на меті особисто зустрітись з ОСОБА_13 з метою висунути вимоги щодо передачі йому неправомірної вигоди за непритягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності.

На вказану пропозицію ОСОБА_13 19.09.2023 приблизно о 16 год. 00 хв прибула до Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області де зустрілась з ОСОБА_7 у ході зустрічі останній висловив вимогу про необхідність надання неправомірної вигоди в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США за вчинення та невчинення ним дій, які унеможливлять притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності, тим самим вчинив дії щодо вимагання неправомірної вигоди.

ОСОБА_14 , відкрито не відмовилася, від висловлених вимог ОСОБА_7 водночас усвідомлюючи її протиправний характер, невідкладно звернулась із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення до Служби безпеки України та надалі була залучена до проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою отримання відомостей про кримінальне правопорушення та причетних до його вчинення осіб.

19.09.2023 приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи на території внутрішнього подвір`я Харківського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області (м. Харків, вул. Ахієзерів, 30), ОСОБА_7 , діючи з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, повторно зустрівся з ОСОБА_13 та повторно висунув вимогу про необхідність надання неправомірної вигоди в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США за вчинення та невчинення ним дій, які унеможливлять притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності.

У свою чергу ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу - поліцейським, в форменому одязі, займає відповідну посаду, має повноваження на прийняття відповідних рішень, тобто можливість впливати на хід і результати виниклої ситуації, зокрема вжиття або не вжиття необхідних заходів та відповідного реагування у зв`язку із виявленням можливого зберігання ОСОБА_12 наркотичних засобів, будучи поставлена в умови за яких відмова від надання коштів може зашкодити законним правам та інтересам останнього, шляхом ймовірного затримання ОСОБА_12 та притягнення до кримінальної відповідальності, погодилась надати ОСОБА_7 обумовлену суму грошових коштів в якості неправомірної вигоди.

Після цього, 19.09.2023 близько 18 год. 15 хв., перебуваючи у приміщені Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання ним неправомірної вигоди, діючи умисно, повторно, одержав для себе від ОСОБА_13 обумовлені ним грошові кошти у сумі 3000 доларів США в якості неправомірної вигоди за не затримання ОСОБА_12 та не притягнення його до кримінальної відповідальності, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 19.09.2023 становило 109 704 гривень.

20.09.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю смт. Вороніж, Шосткінського району Сумської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ., громадянину України, в порядку ст. ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

22.09.2023 року слідчий Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000283 від 22 лютого 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

22.09.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 18 листопада 2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування. Одночасно визначено розмір застави у вигляді 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 073 600 (один мільйон сімдесят три тисячі шістсот) гривень, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які визначено в даній ухвалі.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурорів та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що ґрунтуються на матеріалах клопотання і доводи сторони обвинувачення про наявність ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою безпідставної зміни, або відмови їх від раніше наданих показань, оскільки на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, а відтак ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також вважав, про високу ймовірність існування ризику того, що ОСОБА_7 може перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 073 600.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Крім того, у своєму листі від 04.04.2014 року № 511-550/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що слідчі судді повинні враховувати майновий стан підозрюваного та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативному тримання під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до не можливості виконання застави.

Слідчий суддя не в праві визначити розмір застави, який завідомо підозрюваним не може бути сплачений через його майновий стан.

Тому, слідчий суддя виходячи з вище викладеного, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 073 600 гривень, оскільки саме така застава, на думку колегії суддів, достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, й повинна утримувати підозрюваного в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії суддів немає.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, в тому числі його майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Також колегією суддів перевірено твердження апелянта, щодо порушення норм КПК України про підслідність, однак вони не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами клопотання.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4