Справа № 738/1550/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/821/23
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

14 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

засудженого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія №91», судове провадження за апеляційною скаргою прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено спільне подання Державної установи «Менська виправна колонія №91» та спостережної комісії Менської міської ради, засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2021 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 6 днів, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, фактично відбув більше двох третин строку покарання і заслуговує на звільнення.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та таку, що суперечить нормам кримінально-виконавчого законодавства та винесену з порушенням вимог ст. 413 КПК України. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні спільного подання ДУ «Менська виправна колонія №91» та спостережної комісії Менської міської ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , оскільки судом під час прийняття рішення не були враховані всі обставини в сукупності та залишене поза увагою те, що засуджений не став на шлях виправлення, оскільки його поведінка за увесь час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий ним строк покарання хоча формально і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, про те, у даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.

Аргументує тим, що аналіз кримінального виконавчого законодавства та судової практики дає підстави стверджувати, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за увесь час відбування покарання.

ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі за період відбування покарання переважно характеризується посередньо, оскільки допускав порушення режиму тримання у Харківському СІЗО, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, а тому вказана обставина свідчить про те, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки така його поведінка не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Наголошує на тому, що висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за увесь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують тяжкість вчинених злочинів і особу засудженого в цілому.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, засудженого, який заперечував проти доводів прокурора, вказував на те, що за час відбування покарання в умовах Менської виправної установи не допускав порушень режиму, мав два заохочення, що свідчить про його сумлінну поведінку та вказує на можливість його умовно-дострокового звільнення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Положення ст. 81 КК України передбачають можливість для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, після фактичного відбуття певної частини покарання, при сумлінній поведінці і ставленні до праці, бути звільненими умовно-достроково від невідбутої частини покарання.

Саме по собі фактичне відбуття частини покарання, автоматично не зобов`язує суд звільнити особу умовно-достроково від покарання. Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд був зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за увесь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

На думку колегії суддів, суд дотримався вказаних вимог закону та ретельно перевірив усі дані щодо особи засудженого, а також відомості щодо його поведінки, як під час відбування покарання, так і в період його затримання, на що прокурор звернула увагу в апеляційній скарзі.

З матеріалів справи убачається, що 25 березня 2021 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обчислюється з 04 березня 2021 року.

На час розгляду клопотання невідбута ОСОБА_6 частина покарання складала 1 рік 2 місяці 6 днів позбавлення волі, тобто більше ніж 2/3 частини призначеного судом строку покарання.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_6 перебуває з 05 березня 2021року, за час перебування в Харківському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, до суспільно корисної праці не залучався, не заохочувався. Один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму тримання, нетактовну поведінку.

З 27 січня 2022 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія №91». За час відбування покарання в установі характеризується виключно позитивно, дотримується норм, що визначають порядок і умови відбування покарання, виконує розпорядок дня, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичних обліках не перебуває.

Після розподілу, згідно поданої письмової заяви від 10 лютого 2022 року, засуджений виконує обов`язки робітника їдальні установи, до роботи відноситься добре, за що один раз був заохочений правами начальника установи.

Крім того, згідно графіку залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов в гуртожитку відділення. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці.

ОСОБА_6 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, під контролем виконує їх вимоги, передбачені законодавством. З представниками адміністрації ввічливий та чемний. Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», намагається виконувати заходи передбачені планом реалізації програми.

Відповідно до відомостей про стягнення та заохочення засуджений ОСОБА_6 мав одне стягнення, яке вже погашене в установленому законом порядку та два заохочення, одне з яких від 14 квітня 2023 року.

Сумлінною поведінкою та ставленням до праці, з урахуванням висновку ступеня виправлення, відповідно до вимог наказу міністерства юстиції України № 294/5 від 19 січня 2023 року, ДУ «Менська випрана колонія №91» та спостережна комісія Менської міської ради вважали за необхідне звернутись зі спільним поданням про звільнення засудженого від подальшого відбуття покарання умовно-достроково, на підставі ст. 81 КК України, як особи яка довела своє виправлення.

Колегія суддів звертає увагу на Висновок щодо ступеня виправлення засудженого, відповідно до якого з 27 січня 2022 року ОСОБА_6 перебуває в Менській виправній колонії, з лютого 2022 року і по сьогоднішній день він працевлаштований, при цьому виконує роботи не тільки за місцем працевлаштування, а й залучається до робіт з благоустрою. За увесь час відбування покарання у виправній установі засуджений не мав жодного стягнення, а тому безпідставним є твердження прокурора про те, що загалом він посередньо характеризується, оскільки це суперечить встановленим обставинам.

Стягнення, яке ОСОБА_6 отримав під час перебування в Харківському слідчому ізоляторі 10 липня 2021 року, яке вже є погашеним, не може враховуватись під час розгляду подання про умовно-дострокове звільнення, адже саме подальшою своєю поведінкою засуджений довів своє виправлення, яке стало можливим саме під час перебування у виправній установі, заходи якої були направлені на перевиховання засудженої особи та доведення, що виключно сумлінною поведінкою та ставленням до праці він має можливість переконати суспільство у тому, що має право на життя у цьому суспільстві з дотриманням загально прийнятих правил поведінки та умов співіснування.

Вказуючи на те, що ухвала суду є незаконною та суперечить вимогам кримінального виконавчого законодавства, прокурор не вказує, які саме положення цього законодавства були порушені судом, в чому полягає незаконність ухвали суду, який врахував усі відомості щодо поведінки засудженого за увесь час відбування ним покарання, на відміну від прокурора, яка в апеляційній скарзі вказала виключно на єдине стягнення, яке допустив засуджений, в той час як воно вже тривалий час є погашеним та не може свідчити про негативні характеристики ОСОБА_6 , який має заохочення, працює, реалізовує програму диференційованого виховного впливу та всіма можливим засобами намагається довести своє виправлення, яке не може залишитись поза увагою суду.

Згідно Висновку щодо ступеня виправлення ОСОБА_6 набрав 76 балів, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Поряд з виключно позитивними відомостями щодо особи засудженого та його поведінки за весь час відбування покарання, одне єдине стягнення, за наявності двох заохочень, відсутність даних про порушення порядку та режиму відбування покарання, колегія суддів переконана, що ОСОБА_6 дійсно довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення ґрунтується на сукупності різних обставин, які вказують на певні позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та свідчать про те, що він істотно знизив ризик повторного вчинення правопорушення, перестав бути суспільно небезпечним та схвалює правові норми і підкоряється їм, тому що внутрішньо приймає їх зміст.

Якщо засуджений усвідомлює, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого, то можливість такого звільнення стимулює його прагнення до бездоганної поведінки і виправлення та є передумовою повернення до законослухняного життя.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 537-539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2023 року, про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11