№ 1-кп/202/2066/2023
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000204 від 20.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження, які брали участь у судовому засіданні

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 314 КПК України, ухвалою суду провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Сторони кримінального провадження висловили думку про відповідність обвинувального акту вимогам закону, зокрема ст. 291 КПК, про підсудність справи Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська та призначення його до судового розгляду.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за час перебування під вартою ризики не зменшились, а тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на безпідставність ризиків, зазначених стороною обвинувачення, на виконання підозрюваним, під час досудового розслідування, своїх процесуальних обов`язків, на сприяння розкриттю злочину та просила замінити на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений підтримав думку захисника та просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на міцні соціальні зв`язки, на малолітню дитину, яка перебуває на його утриманні .

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, наголошує на тому, що підставами обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого він обвинувачується, яке відносяться до категорії особливо тяжкого. Також суд ураховує, що обвинувачений перебуваючи на волі, може безперешкодно переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На час розгляду цього клопотання, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що продовжують існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки санкція статті злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачає покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, тому підстави для обрання запобіжного у вигляді тримання під вартою наявні та актуальні, а обрання саме такого запобіжного заходу є доцільним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в тому числі й домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про: доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, та передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК переховування від суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків.

яа підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду. При цьому відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором, відповідає вимогам ст. 291 КПК України; відсутні процесуально-правові підстави для повернення обвинувального акту прокурору та закриття провадження.

Відтак, кримінальне провадження слід прийняти до провадження та призначити до судового розгляду.

Клопотання про колегіальний розгляд обвинуваченим не заявлено.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК Українидо судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.01.2024 на а 16 год.15хв. в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_3 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 29.03.2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Головуючий: ОСОБА_6