Провадження №1-кп/523/1431/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000422 від 20.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, -

Встановив:

19.06.2023 року приблизно о 19:30 годині, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., №58/2023 від 6.02.2023р., №254 від 1.05.2023р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., №2915-IX від 7.02.2023р., №3057-IX від 2.05.2023р., знаходячись між сквером та ЗОШ №111, розташованому по вул. Івана Мазепи у м. Одесі, діючи навмисно з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшовши до раніше незнайомої йому ОСОБА_4 , та застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося в тому, що ОСОБА_5 схопив за золотий ланцюг, який висів на шиї потерпілої та наніс декілька ударів руками в область голови останньої, від чого ОСОБА_4 , втративши рівновагу впала на землю, після чого шляхом ривку зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок плетіння двійний якір вагою 11 грамів довжиною 50см вартістю 25000 гривень, на якому був золотий кулон у вигляді знаку зодіаку «Овен» вагою 1 грам вартістю 2300 гривень, після чого з місця скоєння злочину втік, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 27000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день та час 19.06.2023 року у вечірній час доби гуляв біля скверу, розташованому за ЗОШ №111 по вул. Івана Мазепи у м. Одесі, коли побачив, що назустріч йому йшла незнайома дівчина, на шиї якої висів золотий ланцюжок, в цей момент у нього виник намір на викрадення чужого майна. Підійшовши до потерпілої збоку, схватив за золотий ланцюжок, на якому висів кулон, та став тягнути, однак з першого разу не вдалося зірвати ланцюжок, тому він продовжив стягувати його з шиї потерпілої. Коли золотий ланцюжок залишився у нього в руках, став тікати з місця скоєння злочину вздовж залізничної колії разом з викраденим майном. В подальшому фрагмент ланцюжка здав за своїм паспортом до ломбарду, розташованому по вул. Преображенській у м. Одеса, отримавши 6700 гривень. Через деякий час був затриманий.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає частково, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не оспорюючи того факту, що відкрито заволодів майном ОСОБА_4 , зірвавши з її шиї належний їй золотий ланцюжок, не погоджуючись лише в тій частині, що застосовував до потерпілої насильство, стверджуючи, що не наносив їй ударів, пояснюючи причину свого вчинку тяжким матеріальним становищем, вказуючи, що в повній мірі усвідомив свою провину, що скоїв злочин у період оголошеного воєнного стану, водночас висловлюючи щире каяття, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, просив вибачення у потерпілої.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд вважає, що його винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями потерпілої, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 19.06.2023 року приблизно о 19:30 годині поверталася з роботи додому, піднімалася з вулиці Балківської у м. Одеса, проходила через сквер, так як швидше дійти до свого будинку, в цей момент назустріч вийшов ОСОБА_5 , подивився на неї, зайшовши зі спини, схватив рукою та став смикати, спочатку вона не здогадалася, що він хоче, потім зрозуміла, що обвинувачений намагався зірвати ланцюжок з її шиї, але у нього не виходило, він довго не зміг зняти ланцюжок. Коли ОСОБА_5 намагався зірвати ланцюжок з кулоном, вона відчувала удари ззаду, в результаті вона впала, після того як ланцюжок розірвався, обвинувачений втік. На наступний день вона звернулася до лікаря, всі тілесні ушкодження були зафіксовані. Ланцюжок не знайдений, завданий збиток не відшкодований, цивільний позов не заявляла.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 чітко вказала на обвинуваченого ОСОБА_5 , як на хлопця, який вчинив викрадення належного їй золотого ланцюжка з кулоном, наполягаючи на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання у вигляді позбавлення волі відповідного чинного законодавства.

- Протоколом огляду місця події від 19.06.2023 року, а саме ділянки місцевості, розташованої по вул. Івана Мазепи біля скверу «Різдвяний» неподалік від ЗОШ -111 у м. Одесі.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2023 року, відповідно якому в присутності понятих свідок ОСОБА_7 впізнала на фотознімку за №3 обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, яка 19.06.2023 року здала до ломбарду золотий ланцюжок.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.06.2023 року, відповідно якому в присутності понятих потерпіла ОСОБА_4 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, яка 19.06.2023 року зірвала з її шиї належний їй золотий ланцюжок з кулоном.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2023 року та відтворенням відео запису, в ході проведення якого, ОСОБА_5 у присутності понятих, знаходячись на місці події, а саме біля скверу по вул. Івана Мазепи у м. Одесі, вказав про обставини кримінального правопорушення, не заперечуючи того факту, що зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_4 золотий ланцюжок.

- Довідкою з ломбардного відділення ПТ «Ломбард «Гроші ТУТ», розташованому по вул. Преображенська, буд.85 у м. Одесі, відповідно якої 19.06.2023 року о 20:34 годині громадянин ОСОБА_5 звертався до ломбарду з приводу закладу на свій паспорт громадянина України золотого ланцюжка, який був розірваний, вагою 5,46г.

- Протоколом огляду предмета від 24.06.2023 року, а саме компакт СD-R диску з відео записом камер спостереження від 19.06.2023р., встановлених в приміщенні «Ломбард «Гроші ТУТ», розташованого по вул. Преображенська, буд.85 у м. Одесі, де зафіксовано як ОСОБА_5 заходить до ломбарду, дістає з сумки виріб, передає його працівнику ломбарду, потім дістає паспорт, підписує документи, в подальшому працівник ломбарду передає йому гроші та документи, які ОСОБА_5 забирає та уходить з приміщення.

- Висновком судово-медичної експертизи №819 від 27.06.2023 року, відповідно якому у громадянки ОСОБА_4 були виявлені наступні тілесні ушкодження (17): синці на передній поверхні шиї (5), на задній поверхні шиї (1), у підключній ділянці справа (2), в проекції тіла грудини по центру (1), в проекції правого колінного суглобу (1), садна на передній поверхні шиї (4), в проекції внутрішньої кісточки правої гомілки (3), які виникли від дії тупого твердого, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, які як окремо так і разом мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів та відповідно до критеріїв п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація ушкоджень доступна для дії як власної, так і сторонньої руки. Проте дані ушкодження нехарактерні для само спричинення.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, відмовившись від допиту свідка ОСОБА_7 , яка є робітником ломбарду і приймала у обвинуваченого золотий ланцюжок, мотивуючи тим, що свідок не була очевидцем події, за обставинами злочину нічого суттєвого повідомити не може, та ОСОБА_5 не оспорює той факт, що особисто здавав до ломбарду викрадений ним золотий ланцюжок, тому за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідка ОСОБА_7 суд не проводив.

Вислухав пояснення учасників процесу, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він не застосував насильство, не наносив потерпілій ударів, оскільки його пояснення спростовуються дослідженими та оголошеними у судовому засіданні доказами, наданими стороною обвинувачення, та суперечать детальним та послідовним поясненням потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні чітко та з впевненістю вказала, що відчувала удари ззаду, додатково зазначаючи, що внаслідок дій обвинуваченого у неї була перетиснута вена, синці на шиї.

В правдивості свідчень потерпілої у суду не виникає сумнівів та її покази не мають розбіжностей з обсягом пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Версія обвинуваченого ОСОБА_5 , що він не наносив ударів, не знайшла свого підтвердження під час судового провадження та спростовується дослідженим та оголошеним у судовому засіданні висновком судово медичної експертизи відносно потерпілої за №819 від 27.09.2023р., наданим стороною обвинувачення, в якій зазначено, що «виявлені у потерпілої тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Дані ушкодження нехарактерні для само спричинення».

У достовірності висновків судово медичної експертизи, в якій чітко викладені вичерпні відповіді на поставлені питання, у суду не викликає сумнівів.

Суд вважає доведеним факт застосування до потерпілої насильства, пояснення обвинуваченого у даній частині розцінюються судом як спроба уникнути суворого покарання, передбаченого санкцією статті.

Отримані у ході судового засідання докази узгоджуються між собою та суд визначає їх допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

На думку суду, стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні умисного злочину, передбаченого ст.186 ч.4 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.186 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

За змістом ст.2 ч.1 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, однак вчинив злочин в умовах оголошеного воєнного стану з застосуванням насилля, не працевлаштований, не має легальних джерел доходів, постійного місця проживання, як вбачається відсутні стійкі соціальні зв`язки, посилання обвинуваченого на наявність утриманців є безпідставним, оскільки будь-яких доказів, а саме офіційних документів, що ОСОБА_5 має неповнолітню дочку, суду не надано, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України, суд відносить активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

За змістом обвинувального акту вбачається, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи відносно потерпілої, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме СD-R диск з відео записом камер спостереження від 19.06.2023р., розташованих в «Ломбард «Гроші ТУТ» по вул. Преображенська, буд.85 у м. Одесі; СD-R диск з відео записом проведення слідчого експерименту від 23.06.2023р., СD-R диск з відео записом проведення пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої від 23.06.2023р., долучених до матеріалів кримінального провадження за №0000422 від 20.06.2023 року, суд вважає за доцільне зберігати в матеріалах судового кримінального провадження за № 523/11566/23 (Пр.№1-кп/523/1431/23).

Цивільний позов потерпілою в ході досудового розслідування та під час судового провадження не пред`являвся. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій ОСОБА_4 положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого кримінального правопорушення; характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у судовому засіданні вину визнав частково, однак просив вибачення у потерпілої за скоєне, приймаючи до уваги його молодий вік, поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, зважаючи на те, що обвинувачений не працює, не має постійних легальних джерел доходів, міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання, завданий збиток не відшкодований, враховуючи думку прокурора, потерпілої щодо призначення міри покарання, суд вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до обвинуваченого мінімальної санкції статті передбаченої ст.186 ч.4 КК України є необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нового злочину з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діє на час ухвалення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали суду припинив свою дію 23.08.2023 року.

Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, з урахуванням прийнятого судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили з метою досягнення дієвості цього провадження та запобігання ризикам, передбаченими ст.177 КПК України, а саме переховування, вчинення іншого кримінального правопорушення, застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 КК України, ст.ст.369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого 186 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках даного кримінального провадження запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту у залі суду.

Виконання вироку у даній частині покласти на відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити не змінною - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Після набрання вироком законної сили направити ОСОБА_5 для подальшого відбування покарання в місця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту ухвалення вироку та з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 24.10.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази СD-R диск з відео записом камер спостереження від 19.06.2023р., розташованих в «Ломбард «Гроші ТУТ» по вул. Преображенська, буд.85 у м. Одесі; СD-R диск з відео записом проведення слідчого експерименту від 23.06.2023р., СD-R диск з відео записом проведення пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої від 23.06.2023р., долучених до матеріалів кримінального провадження за №0000422 від 20.06.2023 року - зберігати в матеріалах судового кримінального провадження за №523/11566/23 (Пр.№1-кп/523/1431/23).

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1