Справа № 350/1983/20
Номер провадження 1-кп/350/24/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Рожнятів кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР 28.11.2020 за №0000280 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем-ремонтником Долинського НГВУ, не одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

21 литопада 2020 року, приблизно о 22 год. в темну пору доби обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "МАЗДА З" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 та перебуває у володінні потерпілого ОСОБА_7 , і будучи відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасником дорожнього руху, рухаючись вулицею Шевченка в селі Ріпне Рожнятівського району Івано-Франківської області, на якій відсутня дорожня розмітка, та проїжджаючи по проїзній частині у напрямку центральної частини села, при наближенні до заокругленої ділянки дороги праворуч, в районі розташування будинку №74, перевищив допустиму швидкість руху у населених пунктах, рухаючись зі швидкістю не менше 80 км/год., проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості, яка б дозволяла безпечно проїхати заокруглення дороги праворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, втратив контроль над керуванням автомобілем "МАЗДА 3", що призвело до його заносу, виїзду за межі проїзної частини дороги, з`їзду в річку Ріпнянка та перекидання.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

-п. 1.2, у якому вказується, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

-п. 1.3, згідно з яким, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

-п.п. «б» п. 2.3, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

-п.12.1, в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-п.12.2, згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

п. 12.4., відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_3 зазначених норм Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання указаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля - потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми хребта з компресійно-уламковими переломами тіл 11-го та 12-го грудних хребців, переломом дужки та остистого відростка 12-го грудного хребця, компресійним переломом тіла 1-го поперекового хребця, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 316 від 18.12.2020 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

28.11.2023 на адресу суду надійшло письмове клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, яке ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судове засідання не прибув, однак подав клопотання про розгляд кримінального провадження без його участі, у вирішенні клопотанння ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження покладається на рішення суду, одночасно просив суд стягнути з обвинуваченого витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.

Прокурор вважає клопотання обвинуваченого підставним і таким, що підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження та дослідивши його матеріали приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно санкції ч. 1 ст. 286 КК України порушення правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст. 12 та частину першу ст. 49 КК України.

Відповідно до положень статті 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років ( ч.4 ст.12 КК України).

Аналізуючи зміст статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 та 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких зупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду, та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 вчинене 21.11.2020 та з моменту вчинення кримінального проступку минуло понад три роки.

Згідно матеріалів кримінального провадження та пояснень прокурора, в даному випадку відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, ОСОБА_3 від органу досудового розслідування чи суду не ухилявся, нового кримінального правопорушення не вчинив.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Вказане також узгоджується і з позицією Верховного Суду, який у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 3 роки, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю в зв`язку із закінченням строку давності, встановленого ст. 49 КК України.

Щодо заявленого цивільного позову про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням та витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 № 3 (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Вказане також узгоджується і з позицією Верховного Суду, який у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Також згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні слід залишити без розгляду, з роз`ясненням цивільному позивачу права його вирішення позовних вимог в порядку цивільного судочинства.

Що стосується питання відшкодування витрат понесених потерпілим на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Згідно позовної заяви потерпілого від 25 січня 2021 року, яка наявна в матеріалах кримінального провадження, останній серед інших вимог, просив стягнути з обвинуваченого на його користь витрати на правову допомогу згідно квитанцій.

На підтвердження понесених витрат потерпілим до матеріалів справи додано: договір про надання юридичних послуг ( а.к.п.26), копію ордера серії ІФ №095312 від 27.11.2020 (а.к.п.27), а також квитанцію б/н від 02.12.2023 ( а.к.п.238), розрахунок-перелік послуг, які надані ( надаватимуться) адвокатом ( а.к.п.29,238).

Квитанцію б/н від 02.12.2023, розрахунком - переліком послуг, які надані ( надаватимуться) адвокатом підтверджено, що адвокат ОСОБА_8 отримав від потерпілого ОСОБА_7 9300 гривень, пов`язаних з наданням правової допомоги, зокрема за консультації щодо здійснення захисту прав потерпілого в кримінальному провадженні - 1500 гривень, за ознайомлення із матеріалами кримінального провадження на стадії досудового розслідування - 800 гривень ( а.с.29), за представництво інтересів потерпілого в суді ( безпосередня участь в судових засіданнях, в тому числі із врахуванням часу витраченого на прибуття до суду) - 7000 гривень ( а.к.п.238).

Витрати в сумі 1307.60 грн. пов"язані із залученням експерта суд вирішує у відповідності до ст.126 КПК України, а про речові у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 49, ч. 1 ст. 286 КК України, ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, 369-372 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

Задоволити клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Звільнити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2020 за №0000280 - закрити.

Речовий доказ по кримінальному провадженню автомобіль "МАЗДА 3" н.з. НОМЕР_1 , повернути потерпілому ОСОБА_7 , медичну карту амбулаторного хворого КНП "Перегінська РЛ" РРР, дві рентгенограми та МРТ на диску з описом, повернути КНП "Перегінська РЛ" РРР.

Цивільний позов ОСОБА_7 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 9300 ( дев`ять тисяч триста) гривень в рахунок відшкодування витрат по оплаті правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1307.60 витрат пов"язаних з проведенням судової експертизи.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: