Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_8

за участю сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0008675, внесеному до ЄРДР 28.07.2017 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого в ПП «Профі&K» комірником, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: останній раз вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2023 р. за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України до п`яти років та одного місяця позбавлення волі, -

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироками Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 р. та Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року визначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді шести років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 за даним вироком рахувати згідно початку строку, визначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва, яким зараховано на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання відбуте за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року з розрахунку день за день, а саме: з 13 січня 2020 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 18 жовтня 2016 року до 21 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) згідно вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 р. зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 05 серпня 2016 року по 07 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з 27 липня 2017 р. по 15 серпня 2018 р. включно з розрахунку день за день.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

27.07.2017 приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи на вул. Ушинського, 40 в м. Києві, з метою таємного, викрадення чужого майна пройшов у приміщення бізнес - центру «Домініо», де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, пройшов на третій поверх та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, підійшов по загальному коридору до вхідних дверей офісу приміщення ТОВ «Версея», які умисно, з метою, незаконного заволодіння чужим майном, заздалегідь підготовленими предметами, шляхом віджиму відчинив та проник у середину, звідки вчинив крадіжку відеокарти «GeForce» GTX 1060, вартістю 7 800 гривень та відеокарти «GeForce» GTX 1070, вартістю 12 500 гривень, які склав до коробки з надписом MSI, яку знайшов в приміщенні офісу та процесор і7-7700 Intel, вартістю 7800 гривень, який поклав до нагрудної кишені сорочки, в яку був одягнений, після чого з приміщення офісу ТОВ «Версея» із викраденим майном вийшов. В подальшому частиною викраденого майна розпорядився на власний розсуд, сховавши його на поверхах зазначеного бізнес центру, а процесор і7-7700 Intel, продовжив зберігати у нагрудній кишені сорочки в яку був одягнений, коли приблизно о 23 год. 00 хв. 27.07.2017 був виявлений працівниками поліції, якими викрадені ним речі було виявлено та вилучено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 та заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить: скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року та застосувати до ОСОБА_6 п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що всі зібрані докази є недопустимими та отримані з порушенням кримінально-процесуального закону, оскільки відомості до ЄРДР внесено з порушенням статтей 116, 214 КПК. Так, всі слідчі дії, зокрема проведення фактичного обушку, закріплене протоколом огляду місця події, було проведено до внесення відомостей до ЄРДР.

Вказує, що у справі відсутня товарознавча експертиза, в той час як йому інкримінується обвинувачення згідно обвинувального акту на суму 30380 гривень.

Звертає увагу на те, що відсутній належний потерпілий, так як відсутні: протокол загальних зборів ТОВ "Версея" про призначення потерпілого ОСОБА_10 директором; довіреність від ТОВ "Версея", що уповноважує представляти ОСОБА_10 інтереси ТОВ з питань подання заяв з правом підпису; печатка; статут; акт прийому/передавання копій документів від ОСОБА_10 до слідчого.

Наголошує на тому, що в матеріалах кримінального провадження відсутня ухвала слідчого суді про арешт вилучених речей, а тому всі ці речі не є речовими доказами або знаряддям скоєння злочину.

Вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення групи слідчих, а тому відсутність такого процесуального рішення обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані не уповноваженою на те особою.

Заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить: дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого; вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13.06.2023 стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 України шляхом повного складання, до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати покарання за вироками Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2022, Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.01.2023 та Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2023, призначивши до відбуття остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання наближене до мінімального розміру, визначеного санкцією інкримінованої статті, суд фактично не обґрунтував мотивів такого рішення, а також не встановив жодної обставини, що пом`якшує чи обтяжує покарання.

Вказує, що за межами уваги суду залишились дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

Звертає увагу, що обвинувачений сім разів засуджувався за кримінальні правопорушення проти власності, при цьому, до останнього один раз застосовувались положення ст. 75, 76 КК України, а в решті випадків призначались реальні покарання, наближені до мінімальної межі санкції інкримінованих статтей.

Наголошує на тому, що обвинувачений працевлаштований, однак жодних заходів для відшкодування шкоди останній не вживав.

Зазначає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції положення ч. 4 ст. 70 КК України до обвинуваченого застосував не правильно. Так, обов`язкове покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням всіх попередніх вироків, суд помилково не призначив.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора; доводи обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просили її задовольнити, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню за таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних зібраних і наведених у вироку джерелах доказів:

- показаннях потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що літом 2017 р. поставив в офісі приховану мобільну сигналізацію. В цей день перебував вдома, як почув, що сигналізація спрацювала. Після спрацювання сигналізації поїхав на роботу та через 25 хвилин був уже біля офісу. Підійшовши до дверей офісу побачив, що з замка стирчить фольга. Прибравши фольгу, відчинив двері та побачив на підлозі рюкзак, який був набитий його речами, а деякі речі лежали поруч на підлозі. Побачивши це, потерпілий вийшов на балкон, щоб покликати охорону, але коли повернувся рюкзака вже не було.Після цього охорона офісного центру викликала поліцію, а поліція, оглянувши будівлю, затримала ОСОБА_6 . При ОСОБА_6 був той самий рюкзак, що він бачив на підлозі в своєму офісі, однак, викрадених речей там вже не було. Зникло: відеокамера, процесор та декілька відеокарт. З кишені ОСОБА_6 витягнув процесор. Потерпілий впізнав свій процесор, бо коробка від нього залишилася у потерпілого, а інше майно знайшли в будівлі охорона та працівники поліції;

- показаннях свідка ОСОБА_11 , який показав, що під час зазначених у вироку подій працював в Управлінні патрульної поліції м. Києва, зазначив, що пізно ввечері він із напарником отримав виклик щодо проникнення в офісне приміщення. Коли вони прибули на місце офісний центр вже був зачинений та відвідувачів там не було. На дверях одного із офісів були наявні ознаки проникнення, а тому вони розпочали обстеження офісного центру. Через два поверхи вище від офісу, в який було проникнення, виявили обвинуваченого та викликали слідчо-оперативну групу.При ОСОБА_6 був рюкзак із речами. Крім того, у обвинуваченого була вилучена річ, яку потерпілий впізнав як свою - якийсь мікрочип чи мікросхема;

- показаннях свідка ОСОБА_12 , який показав, що під час зазначених у вироку подій працював інспектором Управління патрульної поліції м. Києва, вказав, що 27 липня 2017 року перебував на службі у нічну зміну. Приблизно о 23.00 вони з напарником отримали виклик про злам та проникнення. Під час обстеження офісного центру на десятому поверсі побачили ОСОБА_6 , який сидів в кутку. При собі у нього був рюкзак. Спустились разом із ним на третій поверх, де їх вже чекала слідчо-оперативна група. При огляді в рюкзаку він побачив щось схоже на відмички, а в кишені у ОСОБА_6 була якась електронна плата;

- даних витягу із ЄРДР, згідно якого 27.07.2017 року приблизно о 21.10 за адресою: м. Київ, вул. Ушинського 40 невстановлена особа, перебуваючи на 3 поверсі бізнес-центру «Домініон» таємно проникла до офісу ТОВ «Версея», звідки вчинила крадіжку комп`ютерного обладнання, завдавши матеріальної шкоди ОСОБА_10 на загальну суму 30000,00 грн. (т. 1, а.с. 103);

- даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_10 від 27.07.2017, в якій він зазначав, що прийшовши до офісу виявив відсутність в ньому деяких речей (т. 1, а.с. 104);

- даних протоколу огляду місця події від 27.07.2017 р., виходячи із змісту якого на дверях офісу ТОВ «Версея» виявлені сліди віджиму (т. 1, а.с. 108-110);

- даних протоколу огляду місця події від 27.07.2017 року, виходячи із змісту якого, в загальному коридорі офісного центру на третьому поверсі, що знаходиться в м. Києві по вул. Ушинського, 40 на підлозі були виявлені: процесор Intel i7-7700, відеокарти «GeForce» GTX 1060, вартістю 7 800 гривень та «GeForce» GTX 1070, вартістю 12 500 гривень (т. 1, а.с. 114-124);

- даних протоколу від 27.07.2017 огляду рюкзака чорного кольору із помаранчевими вставками та написом «DERBY від 21 серпня 2017 року, виходячи із змісту якого в рюкзаку знаходилися: сумочка чорного кольору з написом «N» в якій знаходиться вісім ключів, серцевина з двома ключами, канцелярський ніж, колода гральних карт, поліетиленовий пакет, упаковка салфеток, пачка сірників, маркер та чорний чохол з викрутками, книжка «вьіжить», матерчата сумка чорного кольору з написом «HEAD» в середині якої знаходиться розвідний ключ, п`ять викруток, викрутка зігнута, плоскогубці пластиковими ручками, три шарикові ручки, пластикові стяжки, два зарядних пристрої, три шнури, розкладний металевий ножик, три відмички, надфіль, ножиці, колода гральних карт, упаковка з серветками, штангенциркуль, баночка з «WD- 40», паперові серветки, поліетиленовий пакет, ключ, набір викруток, дві запальнички, конусноподібні стержні з різьбою металеві в кількості чотирьох штук, пластиковий брилок з ключем, чотирьохгранний ключ, металева пластина, розкладні плоскогубці, ліхтарик, десять болтиків, у рюкзаку також знаходиться кепка чорного кольору з написом «adidas», туалетний папір, салфетки, фініково-горіховий іспанський хліб, цукерки, трубний ключ, дві пластикові упаковки, стік з гірчицею, два поліетиленових пакети, ЮСБ-кабель, взуттєва ложка, папір, лимон, гаманець чорного кольору в якому знаходиться два ланцюжка, хрестик, три папірця з записами, тридцять проїзних квитків, три СІМ-карти, лезо, поліетиленовий пакетик з відрізками фольги, вата, вісім дисконтних карток, дві гривні, один долар США, банківська картка для виплат НОМЕР_1 , банківська картка «ПриватБанк» НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 128-131);

- даних листа Офісного центру «Домініон», виходячи із змісту якого власник офісного центру передав до Солом`янського УП ГУНП в м. Києві відеозаписи з камер зовнішнього спостереження (т. 1, а.с 137-138);

- даних протоколу огляду від 18 серпня 2017 р. відеозаписів та самими відеозаписами, на яких зафіксовано пересування обвинуваченого біля приміщення Офісного центру «Домініон».

Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що оскаржуваний вирок відповідає вимогам ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Щодо твердження обвинуваченого про проведення всіх слідчий дії до внесення відомостей до ЄРДР, зокрема проведення обшуку, колегія суддів не бере до уваги та зазначає наступне.

Так, у даному кримінальному провадженні були проведені огляди, а не обшук як вказав обвинувачений, та проведення огляду є єдиною слідчою дією, яку КПК України дозволяє проводити у невідкладних випадках до моменту внесення відомостей до ЄРДР (ч. 3 ст. 214 КПК України). Під невідкладними випадками розуміється ситуація, за якої зволікання з проведенням огляду місця події може призвести до втрати матеріальних слідів кримінального правопорушення, знарядь та засобів його вчинення, втрати інформації про осіб, що його вчинили.

Після проведення огляду слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 1 ст. 214 КПК України).

Відтак, дані вимоги КПК були дотримані органом досудового розслідування, а тому відсутні підстави для визнання доказів недопустимими.

Щодо доводу обвинуваченого про визнання недопустимими усіх доказів, так як матеріали кримінального провадження не містять постанови про призначення групи слідчих.

Так, колегія суддів погоджується, що у матеріалах справи дійсно відсутня така постанова.

Однак суд не може погодитися з тим, що відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора сама по собі означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень.

Відтак, у постанові Верховного суду №490/10025/17 від 19.05.2020 року зазначено, що "Суд виходить з того, що КПК не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, викладалося у формі постанови. Частина 3 статті 110 КПК передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Аналіз положень КПК свідчить про те, що визначення слідчого чи прокурора не є тим випадком, для якого Кодекс вимагає винесення постанови. Цей висновок можна зробити зі співставлення двох пунктів частини 2 статті 39 КПК: в пункті 1, який стосується визначення слідчого, слідчих або старшого слідчої групи керівником органу досудового розслідування, постанова не згадується, у той час як пункт 2 для відсторонення слідчого від розслідування прямо вимагає вмотивованої постанови. Частина 1 статті 37 КПК не визначає, у якому вигляді має прийматися рішення про визначення процесуального керівника у розслідуванні. Виходячи з правила casus omissus pro omisso habendus est, Суд не вбачає підстав додавати до тексту закону не висловлену в ньому вимогу і вважає, що відсутність у відповідних положеннях, які прямо стосуються регулювання цього питання, згадки про необхідність постанови, означає необов`язковість такої постанови для визначення конкретного слідчого або прокурора, яким доручається виконання відповідних повноважень у певній справі. Більше того, правильність такого тлумачення підтверджується й іншими міркуваннями. Відповідно до частини 5 статті 110 КПК, обов`язковими елементами постанови слідчого або прокурора є мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. У випадку визначення конкретного слідчого та/або прокурора для проведення розслідування рішення приймається, виходячи здебільшого з організаційних міркувань. Ці міркування не можуть бути обґрунтовані вимогами КПК, але в певних випадках їх розголошення може бути шкідливим як для розслідування, так і для функціонування відповідного органу. Тривале проведення досудового розслідування, використання слідчими та прокурорами ресурсів своїх органів та інші фактори провадження свідчать про те, що розслідування і процесуальне керівництво цими особами проводилося за відповідними рішеннями керівників.".

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначними для скасування вироку суду.

Щодо доводів, зазначених у апеляційній скарзі прокурора, про неврахування судом першої інстанції даних про особу обвинувачених, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання обвинувачений характеризується нейтрально.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок м`якості.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, не вбачає законних підстав для зміни чи скасування вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, - без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4