Справа № 750/654/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/63/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

02 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернігів, громадянину України, з базовою вищою освітою, зареєстрованому фізичною особою-підприємцем, неодруженому, фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 24 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням характеру та тяжкості кримінальних правопорушень в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою обвинуваченого, який розуміючи тяжкість можливого покарання може ухилитися від слідства та суду, з урахуванням положень ч. 6 ст. 176 КПК України, свідчать, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ухвалу слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 просить скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, при тому, що тяжкість кримінального правопорушення та очікуване призначення покарання не можуть бути підставами для обґрунтування тривалого тримання особи під вартою.

Слідчим та прокурором не доведено в судовому засіданні обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, а також не доведено наявність реальних ризиків для кримінального провадження та неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні. Підозра фактично ґрунтується на показаннях одного свідка, які мають бути оцінені критично.

Захисник вважає, що при вирішенні клопотання відсутні підстави для застосування положення п. 6 ст. 176 КПК України, оскільки вказаний в ній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до вказаних осіб лише за наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, адже вказані стороною обвинувачення ризики не є наявними, доведеними та ґрунтуються лише на припущеннях слідчого та прокурора. Разом з тим, навіть ймовірні ризики за тривалий час перебування ОСОБА_6 у слідчому ізоляторі суттєво зменшились.

Підстав вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, лише через те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не є безальтернативною підставою для застосування до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу також не було дотримано вимог ст. 178 КПК України, адже ОСОБА_6 раніше не судимий, ніколи не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не перебував на обліку, має непрацездатну матір, за якою здійснює догляд та допомагає по господарству, має міцні соціальні зв`язки в м. Прилуки, за час навчання та проходження служби за місцем проживання характеризується позитивно, через введення воєнного стану працював неофіційно, має незадовільний стан здоров`я, проблеми з хребтом, але в умовах слідчого ізолятору отримання ним лікування значно утруднено.

ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від правоохоронних органів або будь-яким іншим чином перешкоджати розслідуванню, впливати на свідка та вчиняти кримінальні правопорушення, запевняє, що буде з`являтися за першою вимогою слідчого, прокурора або суду. Переконана, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для дотримання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили ухвалу слідчого скасувати, обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який буде достатнім і забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, прокурора та слідчого, які заперечували проти доводів сторони захисту, посилалися на вимоги законодавця, який забороняє застосування будь-який інших запобіжних заходів окрім як тримання під вартою, для осіб які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 КК України, що з огляду на встановлені ризики свідчить про неможливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів 01 квітня 2023 року слідчим відділом Управління СБ України в Чернігівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та особи, матеріали щодо яких перебувають в окремому провадженні, підозюються у тому, що будучи обізнаними про намір ОСОБА_11 у період дії воєнного стану в Україні незаконно, тобто без наявності підстав, передбачених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України,затвердженими Постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, перетнути державний кордон України та виїхати до Республіки Польща, діючи з корисливих мотивів та мотивів порушення суспільних відносин з охорони суверенітету України, цілісності і недоторканості її кордонів, на початку лютого2023 року, перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області, вступили в злочинну змову між собою та розробили план незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, шляхом створення умов для виїзду останнього.

У порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України 24 серпня 2023 року о14 год. 55 хв. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень був затриманий ОСОБА_6 та повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

26 серпня 2023 року слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова підозрюваному ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 24 січня 2023 року, тобто до закінчення дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможливо внаслідок особливої складності.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та підтверджуються доказами, достатніми саме на етапі досудового розслідування для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за одне з яких передбачене покарання до дев`яти років позбавлення волі. Встановлені обставини вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, вказують на можливість їх вчинення групою осіб за попередньою змовою, при цьому, кримінальні правопорушення пов`язані саме із наданням допомоги у незаконному перетині кордону особам чоловічої статі з метою уникнути призову до лав ЗСУ під час оголошеної загальної мобілізації, що підвищує ризик ухилення підозрюваного від досудового слідства та суду.

При цьому, доводи апеляційної захисника не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та не спростовують висновків слідчого судді про можливість допущення ним неналежної процесуальної поведінки при обранні іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Наявність постійного місця проживання, матері, яка за твердженням ОСОБА_6 потребує стороннього догляду, незадовільний стан здоров`я підозрюваного, не зможуть гарантувати його належну процесуальну поведінку, це дані, що характеризують особу ОСОБА_6 та які будуть враховуватись судом при постановленні остаточного рішення у провадженні.

Всім наведеним в апеляційній скарзі обставинам, була надана належна оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так і під час продовження строку його дії, слідчим суддею досліджені всі необхідні докази, які є достатніми саме на даному етапі досудового розслідування.

Твердження захисника про те, що слідчим та прокурором не надано доказів на підтвердження заявлених ризиків, не приймаються до уваги, оскільки їх наявність обґрунтована тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , обставинами їх вчинення, роллю підозрюваного у їх вчиненні, тих благ та можливостей, які він отримав для себе в результаті незаконних дій, а саме можливість залишити територію України за підробленими документами.

Більш того, на даному етапі досудового розслідування зарано говорити про зменшення заявлених стороною обвинувачення ризиків аж настільки, щоб вирішувати питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який як помилково вважає захисник, адже не всі докази отримані, не всі процесуальні дії виконані, свідки у провадженні не допитані в судовому засіданні, що також свідчить про обґрунтованість всіх заявлених ризиків.

Твердження захисника про неможливість отримання ОСОБА_6 лікування в умовах Чернігівського слідчого ізолятору нічим не підтверджені, а тому не приймаються до уваги.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Чернігівський слідчий ізолятор обладнаний медичною частиною з кваліфікованими спеціалістами, даних про те, що підозрюваний звертався до медичної частини за допомогою, стороною захисту не надано, як і не надано даних про те, що стан здоров`я ОСОБА_6 загострився, стан його здоров`я погіршився або ж він потребує негайної госпіталізації до одного з медичних закладів міста, з метою надання невідкладної та спеціалізованої допомоги, яку підозрюваний не може отримати в умовах слідчого ізолятору.

Обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , особливості розслідування такої категорії справ, зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, на даний час існують об`єктивні причини через які досудове розслідування не може бути завершене до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, проведення вказаних слідчих та процесуальних дій необхідно для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування.

Отже, рішення слідчого судді про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання слідчого.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14