справа № 208/3148/23
провадження № 1-кп/208/373/23
УХВАЛА

21 квітня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000090 від 16.01.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, під час досудового розслідування до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2023 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Кам`янської окружної прокуратури, отримано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Ухвалою суду від 20.04.2023 року по справі призначено проведення підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні тяжких здочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, та наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення вказаного клопотання заперечували, вказали, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а тому просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23.04.2023 р. включно, обвинувальний акт надійшов до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 13.04.2023 р., тобто до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити застосування на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає, оскільки обвинувачений не має постійного офіційного місця роботи, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, та при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Також судом прийнято до уваги ту обставину, що по справі не допитано жодного свідка, а отже існує ризик того що обвинувачений, перебуваючи на свободі зможе вчинити спроби незаконно впливати на свідкі у кримінальному провадженні з метою викривлення їх показань для уникнення покарання за вчинені ним кримінальних правопорушень.

Крім того, суд бере до уваги що обвинувачений раніше судимий за злочини проти власності, на теперешній час йому інкримінується вчинення 5 умисних кримінальних правопорушень, тобто останній не дотримується норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки у соціумі, а отже може вчинити новий злочин.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Суд вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час підготовчого судового засідання ризиками, обґрунтованої підозри за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, як тяжких злочинів, а тому враховуючи вимоги ч.3 ст.183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Вислухавши думку учасників судового засідання, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 315, 316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до строком 18.06.2023 року.

Особами, визначеними ч.2 ст.182 КПК України, у будь-який момент, може бути внесена застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 214 720 (двісті чотирнадцяти тисячам сімсот двадцяти) гривням 00 копійок, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1