Справа № 461/4940/23
Провадження № 1-кс/461/6981/23
УХВАЛА

про скасування арешту майна

11.12.2023 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

08.12.2023 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в якому просить скасувати арешт на майно, а саме автомобіль марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , з ключем до нього.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2023, зокрема, накладено арешт, що полягає в забороні відчуження та розпорядження, автомобілем марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , з ключем до нього. Так, жодного відношення до правопорушення, яке розслідується в кримінальному провадженні №0000012 ОСОБА_4 не має і підозра про вчинення злочину відносно нього не виносилась. При цьому автомобіль марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , був наданий офіційно в користування ТзОВ «СТРИБКО ТРАНС СЕРВІС», що стверджується повним витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 28.07.2023; довідкою в 28.07.2023; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого вбачається, що вищевказаний автомобіль наданий у користування ТзОВ «СТРИБКО ТРАНС СЕРВІС» до 03.08.2025. ОСОБА_4 об`єктивно не міг знати, як буде використовуватись цей автомобіль. Крім цього, зазначений автомобіль, враховуючи його характеристики, останній хоче передати своєму батькові, який є воїном ЗСУ (в/ч НОМЕР_2 ) для використання в військових потребах. Зазначає, що ОСОБА_5 здійснює захист територіальної цілісності України від російського агресора на сході, в зонах безпосередніх воєнних дій. Також зауважує, що всі необхідні слідчі дії з автомобілем вже проведені слідчим. За таких обставин, вважає, що арешт із врахуванням наведеного, накладений з правових підстав, передбачених ч.2, 3 ст.170 КПК України в цьому кримінальному провадженні не виправдовує таке втручання в права та інтереси ОСОБА_4 , як власника автомобіля марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , а тому відсутні будь-які перешкоди для зняття арешту на зазначене майно.

До судового засідання прокурором ОСОБА_6 подано клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечує, оскільки вказаний автомобіль визнаний речовим доказом, був засобом вчинення злочину. Просить врахувати, що досудове розслідування триває на даний час та з`ясовується усі обставини злочину. Разом з тим, просить розглянути таке клопотання без його участі.

Представника власника майна адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна без його участі та без участі власника майна, просить таке задоволити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 18.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно протоколу обшуку від 26.07.2023, слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 в період часу з 14 год. 24 хв. до 15 год. 35 хв. 26.07.2023 провів обшук, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , в автомобілі марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: Івано-Франківська область, с. Іллінці, вул. Шкільна, 48, в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, автомобіль марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , з ключем до нього.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 27.07.2023 вилучений в ході обшуку 26.07.2023 автомобіль марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , з ключем до нього, визнано і долучено в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки такий відповідає вимогам ч.ч.1, 2 ст.98 КПК України.

31.07.2023 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова винесено ухвалу у справі №461/4940/23, провадження №1-кс/461/4129/23, якою накладено арешт, що полягає у забороні відчуження та розпорядження на вилучене майно в ході проведення 26.07.2023 обшуку, зокрема, на автомобіль марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 з ключем до нього.

Як вбачається із вищевказаної ухвали, вказаний автомобіль може мати суттєве значення для проведення досудового розслідування, може бути використаний як доказ вчинення кримінального правопорушення, в тому числі й як речовий доказ, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що власником автомобіля марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_4 підозри в рамках кримінального провадження, внесеного 18.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012, не оголошено.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що арешт був накладений 31.07.2023, а відтак, вже пройшов достатній час для проведення необхідних слідчих дій з вказаним автомобілем.

Також, обґрунтованими є покликання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про необхідність передачі зазначеного автомобіля, враховуючи його характеристики, власником майна ОСОБА_4 своєму батькові ОСОБА_5 , який є воїном ЗСУ (в/чА3719) та здійснює захист територіальної цілісності України від російського агресора на сході, в зонах безпосередніх воєнних дій, для використання в військових потребах.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчому судді не надано.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання, оскільки обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час перестали існувати, а тому продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження станом на даний час є недоцільним.

Керуючись ст.2, 7, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2023 (справа №461/4940/23, провадження №1-кс/461/4129/23) на автомобіль марки «HYUNDAI H350», р.н. НОМЕР_1 , з ключем до нього.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.12.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1