Справа № 583/5931/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2023 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ» розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0000265 від 11.11.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

-03.08.2023 за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт

-22.11.2023 за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 місяців 5 днів арешту

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

установив:

ОСОБА_4 , який за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.08.2023 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт та який набрав законної сили 05.09.2023, отримав направлення 19.09.2023 до КП «Благоустрій» для відбування призначеного за вироком суду покарання, будучи ознайомленим під підпис з умовами та порядком відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання, однак, грубо порушуючи порядок та умови відбування покарання, висловлюючи явну неповагу до наданої довіри суду у вигляді призначеного покарання, умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання згідно встановлених графіком 32 годин громадських робіт на вересень 2023 року ОСОБА_4 не відбув 16 годин, а саме 21, 22 та 26 вересня не з`явився для відбування покарання без поважних причин, а 27.09.2023 та 28.09.2023 не відпрацював по 2 години з 4 годин, встановлених графіком.

04.10.2023 Охтирським районним сектором № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_5 попереджено про можливість притягнення до кримінальної відповідальності у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання. Проте ОСОБА_4 протягом жовтня 2023 року знову допустив систематичну неявку для відбування покарання, а саме із запланованих графіком 88 годин засуджений не працював без поважних причин 36 годин. Так, 2, 16, 19, 20, 27 та 31 жовтня 202З року ОСОБА_6 не з`явився для відбування покарання до КП «Благоустрій» без поважних причин. Крім цього, 9, 12, 17, 18, 26 та 30 жовтня 2023 року ОСОБА_6 не відпрацьовував по 2 години з 4 годин, що йому установлені графіком.

Крім того ОСОБА_6 , відповідно до графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт за листопад 2023 року станом на 22.11.2023 - знову не відпрацював без поважних причин 54 години, а саме: 06.11.2023 не відпрацьовував 2 години з 4 годин, що йому встановлені графіком, а 1, 3,7, 8, 10, 13, 14, 15, 16, 17, 20 та 21 листопада 2023 року взагалі не з`явився для відбування призначеного покарання до КП «Благоустрій».

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 , будучи в належній формі ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи попередженим про кримінальну відальність за ч.2 ст.389 КК України, умисно ухилився від покладених на нього обов`язків та не відбував у визначений йому час громадські роботи в КП «Благоустрій» без поважних причин, чим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, призначених йому за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.08.2023.

Такі діїОСОБА_4 кваліфікованоза ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному, висловив осуд щодо власної поведінки, просив суворо його не карати.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт та такі його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

До визначених ч.1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, яке виразилося у виді щирого жалю та осуді своєї поведінки, активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань про його обставини.

Обставин, визначених ч.1 ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначенні покарання суд, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, свою провину визнав, однак не працює, тобто позбавлений законних джерела до існування, не має міцних соціальних зв`язків, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК Україниу виді арешту.

При цьому покарання слід призначати за правилами ч.4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_4 засуджений за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2023 (справа № 585/5211/23) за ч.4 ст. 185, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 5 місяців 5 днів арешту, а кримінальне правопорушення за цим вироком ОСОБА_4 вчинив до ухвалення зазначеного вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2023.

Прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу, оскільки, враховуючи неодноразові судимості обвинуваченого, наявний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, вчинення нового кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, а саме покарання, призначеного за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2023 у виді 5 місяців 5 днів арешту та покарання за цим вироком, остаточно до відбуття визначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироку у законну силу у виді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до суду; невідлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вирок може бути оскаржений, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1