ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/991/23
Номер провадження 1-кп/292/84/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року смт.Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

Суддя - ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Пулини кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000275 від 09.08.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Березова Гать, Червоноармійського району,

Житомирської області, громадянина України, з неповною загальною

середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповонолітня дитина,

не працюючого, проживаючого

АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаного,

пільг та інвалідності не має, раніше судимого:

-12.06.2023 Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч.1

ст. 125, ч.1 ст.71 КК України у виді 200 годин громадських робіт,

- за ст.126-1 КК України,-

З участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї тещі ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_3 перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та розладів здоров`я потерпілої.

А саме, ОСОБА_3 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв щодо своєї тещі ОСОБА_5 дії, виражені в словесних образах, погрозах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та розладів здоров`я.

Зокрема, 28.03.2023, близько 15:00 год., а також у вказаний день, близько 21:00 год. та 22:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи та погрози на адресу останньої, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

У зв`язку з вчиненням вказаного домашнього насильства, ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які припинили протиправні дії ОСОБА_3 та які склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вищезазначені дії ОСОБА_3 постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.05.2023 визнано винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Надалі, 23.05.2023 близько 16:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював слова погроз фізичною розправою на адресу останньої, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

У зв`язку з вчиненням вказаного домашнього насильства, ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які припинили протиправні дії ОСОБА_3 та які склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вищезазначені дії ОСОБА_3 постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12.07.2023 визнано винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У послідуючому, 06.08.2023, близько 21:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї тещі ОСОБА_5 , з якою останній перебуває у сімейних відносинах, яка знаходилась у вказаному будинку, яку ОСОБА_3 ображав словами нецензурної лайки, висловлював погрози фізичної розправи в її бік, чим викликав у ОСОБА_5 емоційну невпевненість, психологічні страждання, побоювання за свою безпеку, нездатність захистити себе.

У зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 систематичного психологічного насильства щодо своєї тещі ОСОБА_5 , у останньої погіршився стан здоров`я, через що вона зверталась за медичною допомогою до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Пулинської селищної ради з встановленим діагнозом: гіпертонічна хвороба другої стадії, ступінь 2, ризик 2.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правпорушенні визнав повністю, щиро покаявся, та повністю підтвердив обставини вчинення даного кримінального правопорушення , викладені у обвинувальному акті. Зазначив , що на даний час його поведінка у сім"ї є належною.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.

Оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд вважає відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обмежитись допитом лише обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого і визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з"ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин і не має сумнівів у добровільності їх позицій та роз"яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_6 ..

Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Ознакою об`єктивної сторони зазначеного кримінального правопорушення є систематичність фізичного, психологічного та економічного насильства, застосовуваного до подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Сама ж систематичність характеризується як кількісним критерієм (багаторазовість періодично здійснюваних дій), так і якісним, яким є взаємозв`язок, внутрішня єдність, що утворює наполегливу протиправну поведінку винуватої особи стосовно певного потерпілого чи потерпілих.

Систематичність як ознака кримінально-караного діяння означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі може створювати враження незначного, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією ст. 126-1 КК (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя).

При цьому кількісний критерій систематичності як ознака домашнього насильства полягає в учиненні трьох і більше актів насильства, про що зазначав Верховний Суд (справа №583/3295/19, провадження №51-6189 км 20).Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті(санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженої особи та попередження вчинення нею нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Принцип гуманізму у кримінальному праві - це не лише гуманне ставлення до особи, яка вчинила злочин, але і в першу чергу до потерпілого і до встановлених суспільством непорушних правил суспільних відносин. Тому, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, та взяти до уваги інтереси потерпілих, які зазнали шкоди.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженої, дій, за які її засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v.Ukraine, Tammer v.Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають бути відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Відповідно до ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є- активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення повторно, щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп"яніння.

Згідно досудової доповіді відносно ОСОБА_3 Житомирського районного сектору №8 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області 33/20/1035-23 від 03.10.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (в т.ч. для окремих осіб).

Як особа ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується негативно, має не зняту та не погашену судимість, на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не перебуває. Враховуючи вище наведені обставини, думку потерпілої, яка з приводу призначення покарання обвинуваченому покладалася на розсуд суду, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді обмеження волі .

Відповідно до узагальненої правової позиції Верховного суду, викладеної в ухвалі від 15.04.2019 року по справі № 639/2042/17, призначення покарання при вчиненні двох і більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК, та які не вимагають окремої кваліфікації, частину яких вчинено до, а інші після вчинення злочину, здійснюється із застосуванням статті 71 КК України.

В межах даного кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, який ним вчинений протягом часу з 28.03.2023 по 06.08.2023 року (вчинення кримінального правопорушення розпочалось до ухвалення попереднього вироку і закінчилось в період невідбутої частини покарання за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12.06.2023 ).

Враховуючи, що злочинні дії, передбачені ст. 126-1 КК України, ОСОБА_3 вчинені, як до ухвалення попереднього вироку, так і в період невідбутого покарання за цим вироком і охоплюються єдиною правовою кваліфікацією за ст. 126-1 КК України, при визначенні остаточного покарання за це кримінальне правопорушення суд застосовує положення ст. 71 КК України, як до злочину, вчиненого в період невідбутого покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. ст. 71,72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Червонормійського районного суду від 12.06.2023 , за яким ОСОБА_3 засуджено до покарання -200 годин громадських робіт , після ухвалення якого ним було вчинене дане кримінальне правопорушення.

Згідно даних ДУ "Центр пробації " у Житомирській області ЖРС № 8 від 28.12.2023 за № 33/20/1298-23, невідбута ОСОБА_3 частина покарання становить 186 годин громадських робіт.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374,615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та за цією статтею кримінального Закону призначити йому покарання - 1(один) рік один місяць обмеження волі.

Відповідно до ст. ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12.06.2023 та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі строком на 1 (один ) рік 1(один) місяць десять днів .

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1