Справа № 462/4341/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/32/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою та продовження обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

Продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України на два місяці (60 днів), а саме до 07 березня 2024 року включно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що обставини, на які посилається прокурор, дають на даний час достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, також те, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, судовий розгляд по суті не розпочатий, дані про особи обвинувачених, зокрема, те, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 офіційно не працевлаштовані, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 раніше неодноразово судимі, а також наявні дані, що характеризують особу обвинувачених та наявність ризику переховуватись від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, також те, що стороною захисту не надано жодних доказів, що дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду та їх належну поведінку, відтак є необхідним продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 строк тримання під вартою на два місяці, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

На вказану ухвалу захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою на домашній арешт з забороною йому цілодобово залишати житло або застосувати щодо нього запобіжний захід у виді застави, яку готові внести за нього його рідні з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які би могли істотного вплинути на його висновки, тобто такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що у своєму клопотанні прокурор не навів конкретних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а послався на припущення, що міра покарання, яка загрожує обвинуваченому, може стимулювати його до втечі.

Зауважує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги таких обставин як наявність міцних соціальних зв`язків в обвинуваченого: має постійне місце проживання, має дружину і малолітню дитину, має матір інваліда 2-ї групи. Також не враховано такої обставини як наявність в обвинуваченого захворювання на гепатит, ефективне лікування якого в умовах слідчого ізолятора не є забезпеченим.

Також вказує, що не враховано такої обставини, що з чотирьох осіб, яким у вину поставлено скоєння вказаних злочинів, лише відносно ОСОБА_6 , який по матеріалам кримінального провадження являвся лише одним з виконавців, обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 щодо залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що на розгляді у Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000063 від 13.01.2021 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 186, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 186, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 309 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вірно врахував особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, з огляду на високу вірогідність переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, також те, що стороною захисту не надано жодних доказів, що дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Інші доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника, про застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4