Справа № 991/9995/23
Провадження № 11-сс/991/929/23
Слідча суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м. Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.11.2023 про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , яка полягає в нерозгляді клопотання,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні судом обставини

Детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора (далі - САП) здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000639 від 11.05.2019.

У межах указаного кримінального провадження захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 13.10.2023 звернувся до детективів НАБУ із клопотанням про припинення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_6 .

За результатами розгляду вказаного клопотання, детектив НАБУ ОСОБА_9 17.10.2023 виніс постанову про відмову в його задоволенні (далі - постанова детектива від 17.10.2023).

10.11.2023 адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , подав керівнику САП ОСОБА_8 (далі - керівник САП) клопотання на підставі ст. 220 та ч. 6 ст. 36 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) про скасування постанови детектива від 17.10.2023.

Уважаючи, що керівник САП вказане клопотання не розглянув та не виніс вмотивовану постанову за результатами його розгляду, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність керівника САП (у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду, перевіривши матеріали скарги, 15.11.2023 постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою. У своєму рішенні слідчий суддя дійшов висновку, що бездіяльність на яку посилається адвокат ОСОБА_7 , не підлягає оскарженню в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України (керівник САП не наділений таким обов`язком та в КПК України не встановлено строк для вчинення такої дії).

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді від 15.11.2023, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу. За змістом її вимог просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою матеріали за скаргою направити до Вищого антикорупційного суду для розгляду по суті.

В обґрунтуваннях апеляційної скарги, сторона захисту посилається на те, що керівник САП є уповноваженим суб`єктом розгляду клопотань захисту в порядку ст. 220 КПК України. Нерозгляд таких клопотань є протиправною бездіяльністю, що підлягає оскарженню в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. А тому висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі сторона захисту вважає помилковими.

Позиції учасників судового провадження

Учасники судового провадження, будучи повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, у судове засідання не прибули.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 та прокурор САП ОСОБА_11 подали до суду заяви з проханням розглядати апеляційну скаргу за їхньої відсутності. Адвокат ОСОБА_10 у своїй заяві додатково просив задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників судового провадження не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження, передбачений главою 26 КПК України

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу;

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України (ч. 2 ст. 309 КПК України).

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений цим Кодексом строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Отже, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, проте вони не були виконані.

Саме таким чином витлумачено зміст норм ст. 220 КПК України в п. 1.3. Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, затверджених зборами суддів Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 23.12.2016 (лист від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17).

Адвокат ОСОБА_7 у своїй скарзі зазначає, що бездіяльність керівника САП полягає в нерозгляді ним його клопотання про скасування постанови детектива від 17.10.2023 про відмову у задоволенні клопотання про припинення міжнародного розшуку ОСОБА_6 , поданого в межах кримінального провадження № 0000639 від 11.05.2019.

Згідно доданої до скарги копії клопотання, воно подане адвокатом ОСОБА_7 на ім`я керівника САП у порядку ст. 220 та ч. 6 ст. 36 КПК України.

За положеннями ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Фактичною підставою для оскарження за нормою, на яку посилався адвокат ОСОБА_7 (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України), є невчинення прокурором процесуальної дії.

Разом із тим, навіть ст. 307 КПК України (рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування) чітко розрізняє поняття «процесуальне рішення» та «процесуальні дії». Це розрізнення послідовно проводиться у всіх трьох частинах статті, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК України не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою. Таким чином, положення КПК України не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

Ураховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», ч. 2 ст. 307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 405/680/22).

Водночас законодавець на підставі ч. 1 ст. 303 КПК України допускає оскарження слідчому судді на досудовому розслідуванні (і кваліфікує їх саме як рішення, а не як бездіяльність) вичерпний перелік рішень прокурора про відмову в задоволенні клопотання (скарги): рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (пункт 7), рішення про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування (пункт 9-1), рішення про відмову в визнанні потерпілим (пункт 5), відмова прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України (пункт 11).

Фактично у цьому провадженні адвокат ОСОБА_7 своє право на оскарження бездіяльності керівника САП, що полягає в нерозгляді ним клопотання про скасування постанови детектива від 17.10.2023 про відмову в задоволенні клопотання про припинення міжнародного розшуку ОСОБА_6 (тобто про прийняття рішення, а не здійснення процесуальної дії), яке не оскаржується під час досудового розслідування, намагається безпідставно трансформувати у скаргу на бездіяльність прокурора, яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обов`язок, який виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, лежить саме на прокуророві, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а матеріали скарги не дають можливості встановити, що керівник САП здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000639 від 11.05.2019.

Також не залишилось без уваги слідчого судді і те, що ч. 6 ст. 36 КПК України визначено право, а не обов`язок керівника САП скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови детективів НАБУ та прокурорів САП у межах строків досудового розслідування, передбачених ст. 219 цього Кодексу, без зазначення конкретного часу.

Строк реалізації керівником САП такого права КПК України не встановлений.

За положеннями ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Отже, слідчий суддя, встановивши, що скаргу подано на бездіяльність керівника САП, яка полягає в нерозгляді клопотання та відповідно до вимог КПК України не підлягає оскарженню згідно з положеннями ст. 303 цього Кодексу, правомірно відмовив у відкритті провадження за скаргою сторони захисту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення законодавцем такого обмеження права на оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до слідчих суддів та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.

Разом з тим, це обмеження не може вважатися таким, що порушує саму суть права на судове оскарження, оскільки доводи, викладені в скарзі, хоча і не можуть бути розглянуті слідчим суддею на етапі досудового розслідування по суті, проте це компенсується тим, що такі скарги можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. 314-316 (ч. 2 ст. 303 КПК України), та можуть бути звернені до прокурора вищого рівня для перевірки та скасування незаконних й необґрунтованих постанов прокурорів нижчого рівня (ч. 6 ст. 36 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати її та постановити нову (ч. 3 ст. 407 КПК України).

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення слідчого судді постановлене відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.11.2023 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4