Справа № 521/8864/22
Пр-ня по справі № 1кп/521/842/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

13 листопада 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000649 від 29.05.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одесі, громадянина України, який має неповну середню освіту, зі слів не офіційно працює різноробочим на різних роботах (допомагає у господарстві приватним особам), не одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник - адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 29 травня 2022 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, будучи неповнолітнім, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу будинку № 5, по провулку Вокзальному в м. Одесі, визначив предметом своїх незаконних дій мобільний телефон марки «Huawei P40», що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи в умовах воєнного стану1, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_6 , застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а саме завдав один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останній впав на землю. Далі ОСОБА_3 побачивши, що ОСОБА_6 піднявся, наніс ще два удари кулаками правої і лівої руки в область обличчя потерпілого та примусив останнього шляхом погроз віддати мобільний телефон марки «Huawei P40» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1300 гривень.

Заволодівши вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_3 з місця вчинення правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд і спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1300 гривень.

Своїми діями, ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді синця в проекції кута лівого ока, садна в правій лобній ділянці, в лівій скроневій ділянці, в проекції лівого ліктьового суглобу, в проекції правого ліктьового суглобу, на правому передпліччі, в проекції правого променевого-п`ясткового суглобу. Дані ушкодження, як окремо так і разом, не були небезпечними для життя, а мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

1.3.Суд визнає, що ОСОБА_3 вчинив вказане кримінальне правопорушення із корисливих мотивів, оскільки він прагнув заволодіти мобільним телефоном потерпілого, для чого відкрито застосував фізичну силу до останнього. Саме у такий спосіб він бажав реалізувати власні егоїстичні потреби. Метою вказаного кримінального правопорушення, стало заволодіння чужим майном, що в цілому і вкладалось у бажаний результат обвинуваченого.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю. Обвинувачений показав, що в день подій, точної дати не пам`ятає, на весні 2022 року, він спільно з ще чотирьома друзями вийшли на прогулянку. Разом з ним були ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (прізвище не пам`ятає) та ОСОБА_10 . Вони знаходились в районі Олексіївської площі, де зустріли раніше незнайомих двох хлопців, які як їм стало відомо з ранку вживали алкогольні напої. Серед них був потерпілий ОСОБА_6 . Під час спілкування вони спільно вирішили вживати алкоголь. ОСОБА_6 та його товариш пригостили їх вином і пивом. Особисто ОСОБА_3 випив 250 грам пива і не знаходився у стані алкогольного сп`яніння. В процесі вживання алкоголю, вони почали між собою змагатись армрестлінгом (рукоборством). ОСОБА_3 та ОСОБА_11 виграли у ОСОБА_6 і останнього це образило. Він почав обурюватись своїм програшом та в цілому поводити себе неадекватно і сперечатись, в зв`язку з чим між ними виникла бійка. Декілька разів ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_6 . Останній очевидно налякався та разом з другом почав уходити з місця їх спільного перебування. ОСОБА_3 вирішив скористатись даною ситуацією та запропонував своєму товаришу ОСОБА_12 наздогнати ОСОБА_6 і ще більше провчити. При цьому про викрадення його майна мови не йшло і такого наміру ОСОБА_13 він не висловлював. Коли вони наздогнали ОСОБА_6 , ОСОБА_3 знову вдарив його декілька разів (приблизно три рази) кулаком руки в обличчя. Від вказаних ударів потерпілий впав на землю. Враховуючи, що ОСОБА_6 був наляканий, ОСОБА_3 висунув йому вимогу віддати свій мобільний телефон і потерпілий передав йому такий телефон. Після вказаних дій вони розійшлись. ОСОБА_3 і ОСОБА_14 повернулись до своєї компанії. Через деякий час вони повертались додому і їх затримав патруль поліції.

В теперішній час розкаюється, обіцяє не вчиняти нових кримінальних правопорушень.

2.2.За згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

3.2.Суд також визнає як обставину, яка пом`якшує покарання умови життя та виховання обвинуваченого, яким буде надана оцінка нижче у вироку суду.

3.3.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення знаходився у віці 17 років. На час постановлення вироку йому виповнилось 18 років. Виріс в сім`ї з однією матір`ю. Батька ніколи не знав. Зі слів матері знає, що він помер. У матері також не було батьків. Рідних сестер і братів не має. Має двоюрідних брата та сестру (діти сестри матері). Закінчив лише 9 класів загальноосвітньої школи. Більше ніде не навчається. Не поступив до училища, оскільки не мав паспорту. Про навчання і отримання спеціальності думає, однак реальних кроків в цьому напрямку не здійснює. Приблизно з 14 років він постійно намагається працювати на різних роботах. Як правило знайомі пропонують йому виконувати приватні роботи у людей на їх присадибних ділянках. Під час розгляду провадження працював у Совіньйоні у приватному домоволодінні, виконував садівницьку роботу. На час ухвалення вироку працював різноробочим на будівництві приміщення для УЗІ в МКЛ № 11.

4.3.Раніше не судимий. Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК, за яким його визнано винним та засуджено до покарання у вигляді громадських робіт скасований Одеським апеляційним судом і провадження направлено на новий судовий розгляд. В теперішній час існують підстави для закриття провадження за спливом строків давності.

4.4.Йому відомо, що в його родині був судимий брат матері, який 4-5 років тому помер. Аналізуючи вчинене, ОСОБА_3 показав, що можливо вчинив вказане правопорушення тому, що відчув свою фізичну перевагу перед потерпілим та тому, що в той проміжок часу у нього не було мобільного телефону. Загалом він здатний заробити собі на мобільний телефон. Однак вже неодноразово він втрачав свої телефони або губив, або в нього так само їх викрадали.

4.5.Можливо оцінити особистість ОСОБА_3 як людину, яка виросла на вулиці і створила собі принципи вуличної боротьби: «хто фізично сильніший, той і прав». Така ментальність і ставлення до оточуючих і свідчить про втрату розумності у діях людини, про втрату можливості діалогу у складних ситуаціях. Ситуативні власні фізичні переваги, у свідомості ОСОБА_3 превалюють над здоровим глуздом та людяністю. Хоча він здатний відкрито казати про свої помилки, емоційно, він до кінця не розуміє всі негативні наслідки вчиненого. І це перш за все наслідки відсутності загального культурного розвитку людини, його освіченості, вихованості. Закони вулиці, постійна боротьба за виживання, обмежене сімейне виховання створили умови для створення такого типу людини, де вирішення конфлікту за допомогою власної фізичної сили - є найкращім засобом врегулювання будь-якої складної ситуації.

4.6.Є очевидним, що ОСОБА_3 хоча вже є повнолітнім, однак він представляє великий обсяг роботи для психологів та вихователів, перш за все як особистість, як людина. Молодий вік та певне критичне мислення, показують, що він ще не втрачена людина для суспільства. Ще можлива певна індивідуальна робота з особою, яка призведе до позитивних змін на краще як в характері обвинуваченого, так і в емоційному фоні останнього. Комплекс таких заходів можливий в тому числі і за допомогою власного самовиховання. Це може бути читання літератури, спілкування з вихованими людьми, які здатні навчити особу кращим вчинкам або навіяти позитивні погляди на життя. Такими заходами може бути участь у громадській діяльності, у спортивних секціях, відпочинку на природі, створення хобі, яке допомагало б розвивати найкращі людські чесноти. Однак нажаль у суду не має належних важелів впливу для реалізації відповідних соціально-психологічних програм. Окрім того, загальна поведінка обвинуваченого не дає станом на зараз можливість реалізації саме у такий спосіб покарання.

4.7.Не виключаю, що вчинення такого правопорушення могло стати в тому числі завдяки поганій компанії, в якій проводить час ОСОБА_3 . Не розуміння свого значення у цьому житті і загальних цінностей, не можливість корисно використовувати свій вільний час, призводять у певних людей до вчинення правопорушень.

4.8.На призначення покарання обвинуваченому досить сильно впливає і його поведінка під час судового розгляду. Суд її оцінює як безвідповідальну, непередбачувану, легковажну. Обвинувачений не здатний контролювати себе та виконувати покладені на нього законом обов`язки. Наприклад, обов`язок щодо явки до суду. Розгляд провадження затягнувся, в тому числі, оскільки ОСОБА_3 умисно не з`являвся до суду, майже свідомо ухилявся від розгляду провадження. Тільки завдяки поліції, його змогли знайти і забезпечити явку до суду. Прокурор та захисник намагались розумно пояснити наслідки неявки особи до суду, не виконанням ним покладених обов`язків. Разом з тим, ОСОБА_3 нажаль свідомо продовжив не з`являтись до суду. Іноді запізнювався на годину та декілька годин. Саме в цій ситуації дуже влучним є висловлювання ліхтарника з повісті «Маленький принц», щодо звичайних людських домовленостей: «І розуміти нічого, домовленість є домовленість». Натомість ОСОБА_3 вочевидь іншої думки.

4.9.Тривала стійка недостойна поведінка особи, не здатність критично оцінити обставини, що з ним відбуваються, не реагування на поблажливе і чемне ставлення до нього з боку правосуддя, показують не тільки мінімальний рівень освіченості, але й байдуже та навіть недбале ставлення до себе. Ми можемо допомогти людині, яка бажає змінитись. Яка здатна не тільки на роздуми про зміни, але й справді має наміри на такі зміни, що і показує своїми вчинками. Однак не можна допомогти особі, яка не тільки не бажає змін, але й свідомо ухиляється від таких змін, наполегливо порушуючи прийняті на себе зобов`язання. «Шукаєте сенс, а робите таке безглуздя, що й не придумаєш. Та тут камені будуть кричати»2.

4.10.Таким чином, визначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд вважає, що у даному випадку ОСОБА_3 на жаль не заслуговує на занадто милосердне відношення до себе. Так дійсно, у нього були важкі обставини життя, в тому числі враховуючи той факт, що він виріс без батька. Суд враховує такі обставини, що будуть мати вираз у застосуванні ст. 69 КК. Натомість він у віці 18 років не бажає опанувати свій розум та зрозуміти, що закон не можна порушувати, навіть коли ілюзорно здається, що існують сприятливі умови для їх порушення. Суд вважає, що покарання повинно бути як карою, так і засобом для стримування у майбутньому самого обвинуваченого та інших громадян від ітераційних дій. При цьому покарання не повинно бути помстою до обвинуваченого, враховуючи його антисоціальну поведінку. Ступінь призначеного покарання повинен бути настільки суворим, щоб забезпечувати всі викладені ризики. Відповідно суд, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, суму завданої шкоди (1 300 грн.), особистість обвинуваченого, який має молодий вік, наявність обставин які пом?якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, вважає, що умови життя, разом із каяттям та беззаперечним визнанням своєї вини - істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, який вчинений ОСОБА_3 , що дає право суду на застосування ст. 69 КК та призначення покарання обвинуваченому, нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, однак зв`язане з позбавлення волі. Враховуючи положення ст. 102 КК та той факт, що обвинувачений на час вчинення кримінального правопорушення мав вік 17 років, йому необхідно призначити мінімальний строк покарання (6 місяців), що передбачений для неповнолітніх у вигляді позбавлення волі.

4.11.Саме таке покарання буде відповідати як обставинам правопорушення - грабіж майна, на незначну суму так і особистості обвинуваченого, який безвідповідально ставиться до своєї долі та зневажливо до системи правосуддя. Підстав для застосування ст. 75 КК суд не находить.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

5.2.Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК, належить покласти на обвинуваченого.

5.3.Речові докази - 1)Мобільний телефон «Huawei P40» ІМЕІ: НОМЕР_1 , відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК - залишити у потерпілого ОСОБА_6 .

5.4.Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховує поведінку обвинуваченого, його місце проживання з матір`ю, можливість переховуватись, а також вид та розмір покарання і вважає, що ОСОБА_3 необхідно залишити можливість знаходитись на волі до набрання вироком суду законної сили. При цьому певним видом контролю буде домашній арешт обвинуваченого.

5.5.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК та призначити йому покарання, із застосуванням ст. ст. 69, 102 КК, у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) місяців.

1.2.Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.3.Затримати обвинуваченого ОСОБА_3 , після набрання законної сили вироком суду.

1.4.До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у певний період доби, а саме з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин.

1.5.Роз`яснити обвинуваченому його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло у період доби, а саме з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин.

1.6.Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК:

1) прибувати до суду за викликом.

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає /м. Одеса/, без дозволу суду.

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

1.7.Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

1.8.Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на прокурора та поліцію.

1.9.Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення та знаходження під вартою під час досудового розслідування, а саме з 29.05.2022 року по 31.05.2022 року.

1.10.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2022 року, а саме з: 1) Мобільного телефону «Huawei P40» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_2 .

1.11.Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді у вигляді заборони розпоряджатись вказаним майном.

1.12.Речовий доказ по провадженню: 1) Мобільний телефон «Huawei P40» ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_2 - залишити у потерпілого ОСОБА_6 .

1.13.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки.

1.14.На підставі ч. 2 ст. 534 КПК, вирок суду в частині обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному та безумовному виконанню.

1.15.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.16.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.17.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.18.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року. Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 року» від 22.05.2022 року на строк 90 діб.

[2] Франц Кафка, Роман «Процес» 1925 рік.

1 Правовий режим воєнний стан введений в Україні на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року та неодноразово продовжений в Україні, останній раз на час події правопорушення Законом України від 22.05.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 року» на строк 90 діб.

2 Франц Кафка, Роман «Процес» 1925 рік.