н/п 1-кп/490/902/2023
Центральний районний суд міста Миколаєва
У Х В А Л А

20 грудня 2023 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засідання обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0001433 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України; підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. Зазначає, що справа має слухатись у відкритому судовому засіданні.

Учасники судового провадження не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 5 - 8, 10 частини першої або частиною другою ст. 284 КПК України, не встановлено. Обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України. Судові засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмежень щодо цього, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України, немає. Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є таким: прокурор, обвинувачений, захисник, потерпілий.

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, застосованого ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023. Прокурор зазначив, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких встановлено під час застосування запобіжного заходу, наразі не зменшились; застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав; просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що заперечує проти клопотання прокурора, оскільки не є винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину; крім того, він має здійснювати догляд за батьком, який такого догляду потребує.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 зазначила, що ризики є недоведеними; крім того обвинувачений має постійне місце проживання та джерело доходу; просила у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Прокурор звернувся до суду із відповідним клопотанням та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.12.2023 включно. Застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу було обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наразі, такі ризики як переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні не перестали існувати та не зменшились.

Зазначені ризики підтверджено тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із відкритим викраденням чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; у провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва є кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України; обвинувачений не працює, тобто не має легальних джерел доходу; стійких соціальних зв`язків, які б могли утримати його від протиправної поведінки, не має; обвинуваченому відомі анкетні дані потерпілого, свідків та їхні контактні дані.

Зазначене зумовлює високу ймовірність того, що обвинувачений вдасться до дій з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконний вплив на потерпілого та свідків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання прокурора не є такими, що спростовують наведені вище висновки суду.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки немає підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ст.194 КПК України.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора; продовження на шістдесят днів строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Інших клопотань від учасників судового провадження до суду не надходило.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, суд

постановив:

призначити судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, на 25.12.2023 о 10:00 в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва, за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/12;

проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні;

у судове засідання викликати учасників судового провадження;

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , задовольнити;

продовжити строк тримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 17.02.2024 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання її копії.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1