Провадження №: 1-кп/752/879/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0002380, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2021, об`єднане з кримінальним провадженням № 0001206, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, неодружений, офіційно непрацевлаштований, не має на утриманні малолітніх дітей, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого

за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 760/29651/21 за ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік (відбуто реально)

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 01.10.2021 приблизно о 16-й годині ОСОБА_8 , перебуваючи на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , побачив припаркований автомобіль марки "Toyota" модель "Prius" сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 . У цей час у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище.

Реалізуючи цей умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи незаконні наслідки та допускаючи їх настання, ОСОБА_8 знайшов поблизу себе камінь, підняв його з землі, підійшов упритул до зазначеного автомобіля, тримаючи камінь у правій руці. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 здійснив механічне пошкодження скла правих передніх дверцят описаного автомобіля каменем, який тримав у правій руці, тим самим розбив скло та використав камінь для подолання перешкоди, для проникнення до салону автомобіля в якості спеціально пристосованого для цього предмету.

Далі ОСОБА_8 проник до салону вищевказаного автомобіля, відкрив речовий ящик для рукавичок та дістав звідтиналежний потерпілому ОСОБА_10 мобільний телефон марки "Самсунг А5", вартістю 2 530,00 грн. Перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_8 поклав цей мобільний телефон до правої кишені кофти, в яку він на той час був одягнений. При цьому, маючи реальну можливість безперешкодно покинути салон автомобіля "Toyota" модель "Prius" сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 та розпорядитися мобільним телефоном на власний розсуд, ОСОБА_8 залишився у салоні з метою пошуку іншого майна для таємного викрадення.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_8 завдав майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 в сумі 2 530,00 грн та вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

На стадії досудового розслідування викрадений мобільний телефон повернуто потерпілому, що доводиться його розпискою.

Крім цього, перебуваючи в салоні автомобіля марки "Toyota" модель "Prius" сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 здійснюючи пошук інших цінних речей для їх викрадення, побачив у речовому ящику для рукавиць паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_3 , виданий Знам`янським РВ УМВС в Кіровоградській області. У цей час у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння паспортом.

Реалізуючи цей умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою безоплатного задоволення чужим паспортом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи незаконні наслідки та допускаючи їх настання, ОСОБА_8 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав з речового ящика для рукавиць автомобіля марки "Toyota" модель "Prius" сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , описаний паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , та поклав його до правої кишені кофти, в яку він на той час був одягнений та покинув салон автомобіля, тим самим незаконно заволодів паспортом громадянина України.

Утримуючи при собі паспорт громадина України ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння паспортом.

На стадії досудового розслідування викрадений паспорт повернуто потерпілому, що доводиться його розпискою.

Крім того, 15.06.2022 близько 17-ї години ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3, помітив транспортний засіб марки "Honda" модель "AF27", державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1995 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 чорного кольору (мопед), вартістю 10 600,00 грн, який знаходився на тротуарі навпроти зазначеного будинку.

У цей час у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Реалізуючи цей умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи незаконні наслідки та допускаючи їх настання, ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю власника мопеда - потерпілого ОСОБА_11 та, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до описаного транспортного засобу (мопеду) та почав котити його, штовхаючи перед собою у невідомому напрямку, тим самим, незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, адже протиправно вилучив його у власника всупереч його волі.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

На стадії досудового розслідування викрадений транспортний засіб (мопед) повернуто потерпілому, що доводиться його розпискою.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальних актах від 29.10.2021 та 15.07.2022 та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, визнав повністю, надав покази у яких підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в установчій частині вироку, зокрема у частині дати, часу і місця вчинення кримінальних правопорушень, способу своїх протиправних дій, переліку викрадених речей, розміру заподіяної шкоди тощо. Зокрема обвинувачений повідомив, що 01.10.2021 проходив повз будинок АДРЕСА_2, де побачив автомобіль Toyota Prius, побачив, що там лежать коштовні речі без нагляду, знайшов камінь, розбив переднє пасажирське скло, з бардачку узяв мобільний телефон, який поклав собі у кишеню. Далі узяв з бардачку пакунок, в якому виявив паспорт і ще якісь папери. Поклав паспорт до своєї кишені та пішов з місця події. Через 20-30 хв його затримали перехожі, а речі у подальшому у нього вилучили правоохоронці. Крім того 15.06.2022 вдень, коли проходив повз будинок АДРЕСА_3 , побачив мопед, який стояв там вже декілька днів. Став його штовхати. Поставив у інше місце між ларьками. Ввечері повернувся і доштовхав його додому до свого товариша, який не знав, що мопед йому ( ОСОБА_8 ) не належить.

Отже, під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальних актах, відповідають дійсності.

При цьому ОСОБА_8 наголошував на тому, що щиро розкаявся у вчиненому, став на шлях виправлення, виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, логічні, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого не надходило.

Враховуючи викладене,керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 та ч. 1 ст. 289 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію сторони обвинувачення про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства через застосування приписів ст. 75 КК України і наявність пом`якшуючої обставину - щирого каяття (яке полягає у жалю з приводу учиненого, осуді своєї поведінки, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінальних правопорушень, у тому числі, часу, місця, способу учинення), активного сприяння і розкритті кримінального правопорушення за ст. 1 ст. 289 КК України, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який засуджений за вироком від 10.11.2021 та відбув покарання реально, має постійне місце реєстрації та проживання, середню спеціальну освіту, опікується батьками похилого віку, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває, має тяжке хронічне захворювання (хронічний токсичний гепатит). Також приймаються до уваги обставини того, що паспорт потерпілому повернуто без пошкодження цілісності, мобільний телефон та транспортний засіб повернуто потерпілим без ушкоджень, у справному стані, без погіршення їх технічного стану та їх якостей.

Обставин, що обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказано, судом не встановлено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції кожної зі статей, за якими він визнається винуватим, а саме: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

При цьому суд знаходить можливість звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства з огляду на наявність пом`якшуючих обставин, наявність у нього стимулу до соціально-позитивного способу життя, прагнення до виправлення, наявність негативного життєвого досвіду, переосмислення своїх вчинків. Також суд враховує усвідомлене ставлення ОСОБА_8 до заходів примусу, які застосовує держава до засуджених. Зокрема, щодо ОСОБА_8 Солом`янським районним судом міста Києва 10.11.2021 постановлено вирок за ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та установленням іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік. У подальшому відносно нього скасовано звільнення від відбування покарання. Дізнавшись про відповідний вирок суду й ухвалу під час судового розгляду цього об`єднаного провадження, ОСОБА_8 , з власної ініціативи прибув до правоохоронних органів для відбування покарання реально у місцях обмеження волі та одразу після звільнення з`явився до Голосіївського районного суду міста Києва для розгляду цього об`єднаного кримінального провадження.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 69, 74 КК України та враховує при цьому, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує наступні обставини.

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 760/29651/21 в порядку спрощеного провадження ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України, призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та установленням іспитового строку.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.10.2022 звільнення від відбування покарання скасовано.

З 17.12.2022 ОСОБА_8 відбував покарання у виді обмеження волі та був звільнений за відбуттям строку покарання.

Кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України ОСОБА_8 вчинив до постановлення вироку від 10.11.2021, а кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України - після його постановлення, а тому при призначенні покарання судом мають бути послідовно застосовані норми ч. 1, 4 ст. 70, ст. 71, 72 КК України. Позиція суду ґрунтується на тому, що приписи ч. 4 ст. 70 КК України є диспозитивними, тобто обов`язковим до застосування, призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і сукупністю вироків, частковим приєднанням і зарахуванням відбутого реально, відповідатиме принципу правової визначеності як одного з елементів принципу верховенства права. Також це узгоджується висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, наведеному у постанові від 23.09.2019 у справі № 199/1496/17.

Клопотання про застосування запобіжного заходу не надходило.

Розгляд кримінального провадження проведено за відсутності потерпілих, які завчасно і належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи та склали письмові заяви від 29.10.2021 та 12.07.2022 про розгляд провадження за їх відсутності. Згідно з заявою потерпілого ОСОБА_10 від 29.10.2021 останній заявлення цивільного позову не бажає.

Як вказувалося вище, всі предмети злочинного посягання повернуто потерпілим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Доля речових доказів вирішується відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження у сумі 1 029,71 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначених за цим вироком за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 10.11.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

За ч. 1 ст. 289 КК України ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до покарання, призначеного цим вироком за ч. 1 ст. 289 КК України, покарання за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 10.11.2021 та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 1 місяць.

На підставі ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати відбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 10.11.2021 у виді обмеження волі з 17.12.2022 по 17.12.2023 з розрахунку "одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі".

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк, тривалістю 2 (два) роки.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Речові докази, а саме:

- камінь, поміщений до спеціального упакування ЕХР0182715 знищити;

- 2 (два) сліди папілярних узорів, поміщені до спеціального упакування № 5348615 знищити;

- мобільний телефон марки "Самсунг" ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , серійний номер (s/n) НОМЕР_9 залишити у володінні/користуванні/розпорядженні ОСОБА_10 ;

- транспортний засіб "Honda" модель "AF27" реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1995 року випуску, номер шасі - НОМЕР_5 , чорного кольору, який відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію належав ОСОБА_11 та переданий йому на зберігання, у залишити у володінні/користуванні/розпорядженні належного власника/володільця/користувача/розпорядника;

- 2 (два) компакт диски DVD-R з відеозаписами незаконного заволодіння транспортним засобом залишити зберігатися в матеріалах досудового розслідування органу досудового розслідування.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком експерта від 23.10.2021 № СЕ-19/111-21/50780-Д у сумі 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн 72 коп.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1