печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

27 жовтня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників - адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві ( в режимі відеоконференції) питання щодо можливості призначення до судового розгляду кримінального провадження відносно вчинення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст. 361-1, ч.2ст. 361 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст. 361-1, ч.2ст. 361 КК України.

03.11.2020року вказане кримінальне провадження призначене у підготовче судове засідання.

Захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору посилаючись на його невідповідність вимогам визначеним ст.291 КПК України, про що надали письмові клопотання та заперечували проти призначення обвинувального акту в судове засідання.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту та просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи, наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України, надавши письмові заперечення.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання та думку своїх захисників.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання неодноразово не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, будь яких заяв про поважність причини своєї неявки та неможливості розгляду справу у їх відсутності до суду не надали, та судом, з урахування думки учасників підготовчого судового розгляду, визнано можливим проводити підготовче судове засідання у відсутності потерпілих.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно з п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення- це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить конкретного формулювання обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Проте, в даному обвинувальному акті викладені лише зміст встановлених органом досудового розслідування фактичних обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_7 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній.

Такі відомості, у відповідності до ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру та ОСОБА_7 за цим процесуальним рішенням фактично є підозрюваною.

З тексту обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення аналогічне та повністю співпадає зі змістом обставин, встановлених в ході досудового розслідування та висунутою ОСОБА_7 підозрою. Так викладене в обвинувальному акті обвинувачення починається зі слів «в ході розслідування встановлено», а тому не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України.

Окрім того формолювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення та в ньому не зазначено конкретно дату, місце та спосіб вчинення кримінальних правопорушень.

Також, правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2ст. 361 КК України, викладена в обвинувальному акті не відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування, які є суперечливими та не конкретними.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст. 361-1, ч.2ст. 361 КК України, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто.

У своїй постанові від 24.11.2016 (справа № 5-328 К/С-16) про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 2 ст. 445 КПК України, Верховний Суд України звернув увагу на те, що важливим є виклад в обвинувальному акті саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації права на захист.

Пункти а), в) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ) встановлює: Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У рішенні ЕСПЛ «Маттоціа проти Італії», від 25 липня 2000 р. зазначено: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні ЄСПЛ, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р. суд зазначив, що «положення п.«а» ч. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 361-1, ч.2 ст. 361 КК України, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто.

Окрім того, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність викладена в обвинувальному акті не після викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а після формулювання обвинувачення та не містить посилання на положення закону, а саме не зазначено, редакцію Закону який діяв на час вчинення інкримінованого ОСОБА_7 діяння за ч.2 ст.361-1, ч.2ст. 361 КК України, зазначення якого безпосередньо впливає на визначення об`єктивної сторони складу інкримінованого кримінального правопорушення та не є конкретною правовою кваліфікацією.

Також, в обвинувальному акті, в порушення вимог п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, не заначені повні відомості потерпілих у даному кримінальному провадженні, а саме місце їх народження, а також, в порушення вимог п.4 ч.2 ст.291 КПК України не зазначено повне імя, по батькові та займана посада слідчих та прокурорів.

Інші обставни, на які посилається сторона захисту не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

За таких обставин суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314 КПК України,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 361-1, ч.2 ст. 361 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1