№ 1-кс/755/291/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчому судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , заявленої в рамках розгляду скарги № 17 на бездіяльність прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва (номер судової справи 755/19202/23),

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 передано заяву захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчому судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , заявленої в рамках розгляду скарги № 17 на бездіяльність прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва (номер судової справи 755/19202/23).

Заява про відвід мотивована тим, що при розгляді вищевказаної скарги слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 є небезсторонньою. Так, адвокатом ОСОБА_3 , при ознайомленні з процесуальним рішенням слідчого судді ОСОБА_5 у справі № 755/19205/23 за скаргою захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 № 21, було встановлено очевидну небезсторонність слідчого судді у відношенні до сторони скаржника, нічим не виправдану прихильність на користь прокурорів та поліцейських. Так, слідчий суддя ОСОБА_5 відмовила у задоволенні вказаної скарги, обґрунтувавши це відсутністю підстав для її задоволення. При цьому, слідчий суддя вважає, що порушуються права особи, відносно якої подано заяву про вчинення кримінального правопорушення (поліцейського) і є неефективним використанням державних ресурсів. Однак, з точки зору кримінального процесуального закону, на стадії розгляду скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя не має законних повноважень перевіряти відомості про кримінальне правопорушення на відповідність диспозиції конкретної статті особливої частини КК України. Очевидно, що за змістом норми ст. 214 КПК України, обставини вчинення кримінального правопорушення повинні перевірятися шляхом проведення досудового розслідування лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. На стадії подання заяви про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей про нього до ЄРДР, законодавство не вимагає подання доказів вчинення кримінального правопорушення чи, навіть, посилання на такі докази. Вважає, що у слідчого судді ОСОБА_5 сформувалася упереджена позиція відносно сторони скаржника при розгляді скарги № 17, подібно до вищезазначеної справи. Викладені вище обставини викликають сумнів щодо того, що слідчий суддя ОСОБА_5 може забезпечити достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу своєї небезсторонності під час розгляду скарги № 17.

Адвокат ОСОБА_3 у своїй заяві зазначив, що в судове засідання прибути не може через зайнятість в інших справах.

Особа, якій заявлено відвід - слідчий суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви повідомлено, пояснень не надходило.

Вивчивши та дослідивши заяву про відвід, суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні у справі "Фельдман проти України", порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

У цьому випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов, регламентованих п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, однак, останні в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належними та допустимими доказами у розумінні ст. 83 КПК України.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями слідчого судді при постановленні ним процесуального рішення не є підставою його відводу.

Таким чином, на переконання слідчого судді, відсутні підстави стверджувати про існування у даному випадку обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

Доказів особистої упередженості слідчого судді ОСОБА_5 також не було надано заявником.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя:

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчому судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , заявленої в рамках розгляду скарги № 17 на бездіяльність прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва (номер судової справи 755/19202/23) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя