Справа №: 398/421/21
провадження №: 1-кп/398/66/23
УХВАЛА

Іменем України

"21" грудня 2023 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі суду:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Олександрії кримінальне провадження №0001634, відносно

ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у судовому засіданні просить продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених, зазначивши, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені при обранні та продовженні строку вказаного запобіжного заходу, а саме: можливість обвинувачених вчинити інше кримінальне правопорушення та ухилитись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від відеоконференції, але його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, вказуючи, що його підзахисного направлено на обстеження у зв язку з хворобою.

Заслухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Строк застосування зазначеного запобіжного заходу спливає 07 січня 2024 року.

Норми ст. 331 КПК України вказують, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. ОСОБА_6 не одружений, не має на утриманні дітей чи інших утриманців, таким чином не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення умисного та корисливого злочину, знову обвинувачується у вчиненні корисливого злочину.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, раніше судимий за ч. 2 ст. 115 КК України, не одружений, не має на утриманні дітей чи інших утриманців, офіційно не працює та суспільно-корисною працею не займається, тобто не має міцних соціальних зв`язків.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою закінчується, до спливу якого кримінальне провадження не може бути завершене з об`єктивних підстав, зокрема за клопотаннями обвинуваченорго ОСОБА_7 .

Отже, наявні обґрунтовані підстави вважати, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і на даний час існують, а саме - ризики того, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи суворість можливого покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у разі не застосування до них запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, слід врахувати, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на території України з 24.02.2022 року діє воєнний стан. Тлумачення Листа ВС №1/0/2 - 2022 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» дає підстави стверджувати, що запровадження воєнного стану одночасно із проявами збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, також по суті є ризиками, які у разі будь-яких непередбачуваних дії на території України, під час яких контроль органів досудового розслідування чи процесуального керівництва може бути зменшений, як наслідок вказані обставини будуть сприяти обвинуваченим у спробах ухилитись від суду та/або прокуратури, а тому мають бути враховані при вирішенні питання про застосування запобіжних заходів.

Вказане доводить, що обставини у справі з часу обрання обвинуваченим запобіжного заходу не змінювалися, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшувалися, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку, а обраний та продовжений стосовно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжного заходу.

Застосований до обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, встановлені ризики є дійсними та триваючими, обставин, які б свідчили про те, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи обвинувачених судом на цьому етапі не встановлено, а тому на цей час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу стосовно обвинувачених у виді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати їх належну поведінку, відтак згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу задоволити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів: з 21 грудня 2023 року до 19 лютого 2024 року включно.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів: з 21 грудня 2023 року до 19 лютого 2024 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_8 НЕРОДА