У Х В А Л А

Іменем України

07.11.2023

Справа № 331/7153/23

Провадження № 1-кс/331/2096/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0001736 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 за ч.3 ст.114-2 КК України, -

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна у якому зазначено, що ОСОБА_4 , будучи проросійськи налаштованою особою, у період часу з 13 год. 08 хв. по 15 год. 43 хв. 28 вересня 2023 року, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану, використовуючи власний обліковий запис у мобільному додатку - системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», зареєстрований на ім`я « ОСОБА_5 » (username: ОСОБА_6 », ID користувача: НОМЕР_1 ) здійснив збір та поширення, тобто довів до відома хоча б одній особі, інформацію яка не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами з можливістю їх ідентифікації на місцевості, про розташування військової техніки Сил оброни України, яка тимчасово дислокувалась на узбіччі автодороги за адресою: АДРЕСА_1 (Google-координати НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) на адресу Telegram-бот із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », створеного представником держави, що здійснює збройну агресію проти України позивний «~.GarpuN.~» (username: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на номер мобільного телефону НОМЕР_4 в умовах воєнного за відсутності ознак державної зради.

За викладених вище обставин, громадянин України ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ч.3 ст.114-2 КК України - несанкціоноване поширення інформації про рух, переміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради.

01.11.2023 у кримінальному провадженні №0001736 від 20.10.2023 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру за ч.3 ст.114-2 КК України, та вручено повідомлення про підозру.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 за ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_7 .

Відповідно до санкції ч.3 ст.114-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років.

Відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Згідно ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

У цей час незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні нерухомим майном ОСОБА_4 призведе до перереєстрації вказаного нерухомого майна на іншу особу та призведе до неможливості забезпечити його конфіскацію.

Прохають суд накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 транспортний засіб ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_7 .

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.

Адвокат ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, прийняти рішення на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Фіксування розгляду клопотання технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних обставин.

Як вбачається з наданого суду витягу, до ЄРДР за № 0001736 від 20.10.2023 року було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а саме, що 28 вересня 2023 року громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України на території України воєнного стану, використовуючи власний обліковий запис у месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, не санкціоновано поширив, шляхом передачі даних у Telegram-bot під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », інформацію про розташування військової техніки Збройних Сил України, яка не розміщувалася у відкритому доступі уповноваженими суб`єктами держави України.

01.11.2023 у кримінальному провадженні №0001736 від 20.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.3 ст.114-2 КК України, та вручено повідомлення про підозру.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 за ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_7 .

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Слідчий суддя вважає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співмірність обмеження.

На цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане рухоме майно, а саме автомобіль може бути проданий чи оформлений на іншу особу.

Оскільки, майно належить ОСОБА_4 на яке просить накласти арешт слідчий за погодженням з прокурором та в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому до підозрюваного необхідно застосувати арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того,слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0001736 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 за ч.3 ст.114-2 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арештшляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на - транспортний засіб ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Виконання ухвали доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1