ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/5183/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/5/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-за участі представника

дочірнього підприємства

«Харківський облавтодор» ВАТ

«Державна акціонерна компанія

«Автомобільні дороги України» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою представника дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 27 грудня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області та накладено арешт, який полягає у забороні відчуження, користування та розпорядження на вилучені під час огляду місця події від 24.12.2023:

- автомобіль "КРАЗ 256" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ЗКПО 31941174 ДП "Харківський Облавтодор";

- автомобіль "ВАЗ 2109" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також ухвалою встановлено, що вона підлягає виконанню негайно слідчим відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , який здійснює досудове розслідування в даному кримінальному провадженні та на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

В апеляційній скарзі представник дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, накласти арешт на автомобіль «КРАЗ 256» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ЗКПО 31941174 ДП «Харківський облавтодор», шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження вказаним автомобілем без позбавлення права користування. В обґрунтування свого апеляційного прохання апелянт посилається на те, що слідчий суддя безпідставно визначив найбільш обтяжливий спосіб арешту майна. Наголосив, що вказаний автомобіль належить дочірньому підприємству «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та здійснює забезпечення належного стану автомобільних доріг України під час воєнного стану. Зазначив, що вказаний транспортний засіб майже не отримав ушкоджень та власник майна не має наміру будь яким чином його ремонтувати, зіпсувати, знищити чи приховувати, оскільки щодо водія вказаного транспортного засобу не складено будь якого адміністративного протоколу та у нього не було вилучено посвідчення про право на керування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», який підтримав апеляційну скаргу дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів провадження вбачається, що 24.12.2023 до чергової частини ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 24.12.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався по автодорозі "Харків-Зміїв-Балаклія-Гороховатка" зі сторони с. Водяне в напрямку м. Зміїв, в цей же час у попутному йому напрямку рухався автомобіль КРАЗ 256, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в момент роз`їзду вказаних транспортних засобів відбулося зіткнення, внаслідок якого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого перелому верхньої третини лівого плеча, доставлено до КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова".

Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2023 за № 0000588, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України та розпочато досудове розслідування.

24.12.2023 слідчим СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль "ВАЗ 2109", реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль "КРАЗ 256", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодження та слідами дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою слідчого СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області вказані автомобілі вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 24.12.2023, визнано речовими доказами. Визначено місце зберігання автомобіля "ВАЗ 2109", реєстраційний номер. НОМЕР_2 на території ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, а автомобіль "КРАЗ 256", реєстраційний номер НОМЕР_1 передано на зберігання водію вказаного автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже з клопотання дізнавача про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні № 0000588, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вилучене під час огляду майно підпадає під вимоги п.1 ч. 2 ст. 170 КК України.

Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 27 грудня 2023 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000588 від 25.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: