Справа№ 953/4186/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 30.01.2023 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, який перебуває на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), у військовому званні «солдат», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією у військовому званні "солдат", перебуваючи на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на підставі наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №20-ОС від 22 березня 2022 року, діючи умисно з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу у порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого продовжений, 22 грудня 2022 року під час проходження військової служби не прибув з відрядження з АДРЕСА_2 на службу до тимчасового місця дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби з відрядження на службу, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів експертиз, речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує суд у тому, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби з відрядження на службу, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, офіційно працевлаштований, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, у скоєному щиросердечно розкаявся, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її та бажає залагодити провину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановленої санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується, і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, яке йому належить відбувати реально, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Враховуючи, що суд призначає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня постановлення вироку - з 27 вересня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 09 травня 2023 року по 26 вересня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання рахувати з дня ухвалення вироку 27 вересня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 09 травня 2023 року по 26 вересня 2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1