Справа № 639/7192/23
Провадження № 1-кп/639/192/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 29.09.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002162 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про зменшення розміру застави, визначеної ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року.

В обґрунтування клопотання обвинувачений посилається на той факт, що на теперішній час він має малолітню дитину на утриманні, має захворювання « ОСОБА_6 », у зв`язку із чим потребує лікування за межами слідчого ізолятору.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_4 з огляду на його необґрунтованість , також посилався на те, що в даному судовому засіданні не вирішується питання про зміну чи продовження запобіжного заходу, в порядку ч.3 ст. 331 КПК України, відносно обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу і покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судовим розглядом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року обрано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою строком до 17.12.2023 року включно з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави розміром 80 520 грн.

В подальшому, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та одночасно визначено ОСОБА_4 розмір застави, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, які зазначені в ухвалі слідчого суді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року. При цьому були враховані ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

При вирішенні питання щодо зменшення розміру застави відносно обвинуваченого суд враховує положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, а також наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що полягає у наступному. Так, обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , оскільки санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, стосовно якого відсутні відомості про наявність тяжких захворювань чи інвалідності, зокрема стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого захворювання « ОСОБА_6 ». Крім того, обгрунтованих даних, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в умовах слідчого ізолятора за станом його здоров`я, ненадання йому достатньої медичної допомоги в слідчому ізоляторі, суду не надано; 3) відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_7 , 2016 р.н., до арешту проходив військову службу за мобілізацією на посаді командира 1-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 НГУ, де мав державні нагороди.

Згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Обставин про зменшення або відсутність вказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу, судом на теперішній час не встановлено.

Суд враховує, що наявність в обвинуваченого ОСОБА_4 малолітнього сина на утриманні, хоча і заслуговує на увагу, проте суттєво встановлені в судовому засіданні ризики у кримінальному провадженні не зменшує та не є самостійною підставою для зменшення розміру застави.

Таким чином, на даній стадії судового провадження, з урахуванням ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, обставин інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, наявністю на час розгляду клопотання трьох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підстав для зменшення розміру застави суд не вбачає, у зв`язку із чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 182, 201, 350, 369 - 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зменшення розміру застави - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1