Справа №463/8387/23
Провадження №1-кс/463/7019/23
У Х В А Л А

10 жовтня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002591 від 14 вересня 2023 року про арешт майна,

в с т а н о в и в :

слідчий як сторона кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, що вилучене в ході проведення огляду місця події 22.09.2023.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні провадженні СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0002591 від 14.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. В подальшому в ході проведення 22.09.2023 року огляду місця події, було вилучено: сумку чорного кольору, без маркування, в якій знаходилися порізані фрагменти кабелю чорного кольору, яка в подальшому була упакована в поліетиленовий пакет, котрий опечатано биркою з печаткою ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області; дві пари садових ножиць для обрізання, котрі поміщено у спец пакет WAR 1049058, які в подальшому були визнані речовими доказами.

Зважаючи на те, що досудовим розслідуванням не встановлено всіх обставин події, вищевказаний речовий доказ не може бути повернутий особі в якої був вилучений. Враховуючи, те що вилучені речі в ході огляду місця події можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та їх визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт з метою їх збереження та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, відчуження.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином, прокурор подав заяву про розгляд справи без його участі, а тому вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання на підставі наявних доказів.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів в суді не здійснюється.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Як вбачається із матеріалів клопотання, в провадженні СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0002591 від 14.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в ході якого встановлено, що 14.09.2023, приблизно о 04:04 год., невідома особа, у час запровадження воєнного стану на території України, перебуваючи по вул.Тарнавського, 107 у м. Львові, шляхом вільного доступу, здійснила відкриття двох каналізаційних шахт, які знаходяться за даною адресою та належать до АТ «Укртелеком», звідки шляхом перекусу кабелю, таємно викрала кабель довжиною 50 метрів (маркування ТПП 100?2х0.4), чим було завдано АТ «Укртелеком» матеріальної шкоди на суму 5000 грн.

22.09.2023 у період часу з 12:30 год. по 13:00 год. було проведено огляд місця події з складанням відповідного протоколу, на підставі письмового дозволу власника, за адресою: м. Львів, вул. Рутковича, 1/5а . За вищевказаною адресою, під час огляду місця події виявлено та вилучено: сумку чорного кольору, без маркування, в якій знаходилися порізані фрагменти кабелю чорного кольору, яка в подальшому була упакована в поліетиленовий пакет, котрий опечатано биркою з печаткою ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області; дві пари садових ножиць для обрізання, котрі поміщено у спец пакет WAR 1049058.

Слідчим СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 прийнято рішення про визнання вказаних матеріальних об?єктів речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що оскільки дійсно існує сукупність підстав вважати, що вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, з метою збереження майна, яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, враховуючи необхідність запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, відчуження речових доказів, а тому клопотання слід задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0002591 від 14.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на майно, що вилучене в ході проведення огляду місця події 22.09.2023 року, за адресою: м.Львів, вул. Рутковича, 1/5а, а саме: сумку чорного кольору, без маркування, в якій знаходилися порізані фрагменти кабелю чорного кольору, яка в подальшому була упакована в поліетиленовий пакет, котрий опечатано биркою з печаткою ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області; дві пари садових ножиць для обрізання, котрі поміщено у спец пакет WAR 1049058.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно положень ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвала про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає оприлюдненню не раніше дня її звернення до виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1