Провадження № 1-кп/947/1093/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000782 від 15.06.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бирносове, Фрунзівський район Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 є, раніше судимого:

-08.11.2022 року Київським районним судом міста Одеси за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном строком на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 15 червня 2023 року приблизно о 03 годині 50 хвилин ОСОБА_5 перебував неподалік будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходиться у вказаному будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , 15.06.2023 о 03 годині 50 хвилин, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N2102-IX (зі змінами), з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, через незачинену хвіртку у паркані, проник спочатку у двір будинку АДРЕСА_3 .

Далі, маючи намір довести свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, ОСОБА_5 обійшов будинок та, побачивши розбите скло в одному із вікон будинку, просунув руку через отвір у пошкодженому склі всередину приміщення та повернув ручку пластикового вікна, відкривши таким чином одну із стулок віконної рами у будинку.

Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, через відкриту ним стулку віконної рами проник до будинку АДРЕСА_3 та знаходячись у приміщенні будинку, визначив об`єктом свого злочинного посягання електричний плиткоріз в корпусі чорно-синього кольору, марки «GTM ST1201A», вартістю 30000 гривень, що належить ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме електричного плиткоріза, що належить ОСОБА_7 , з метою зручності викрадення вказаного майна, користуючись тим, що плиткоріз складається із двох окремих частин, з`єднаних між собою спеціальним кріпленням, зняв з плиткоріза кріплення та таким чином роз`єднав плиткоріз на дві окремих частини, після чого безперешкодно викрав обидві частини плиткоріза з будинку, перемістивши їх спочатку по черзі через пошкоджене вікно у двір, а потім через незачинену хвіртку у паркані будинку - за межі прибудинкової території.

В подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав майнову шкоду ОСОБА_7 на суму 30 000 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 15.06.2023 року в нічний час доби, він проник у двір будинку АДРЕСА_3 , потім проник через вікно до приміщення будинку, з якого таємно викрав плиткоріз, який частинами виніс за межи домоволодіння, та приніс за своїм місцем мешкання. У вчиненому щиро кається, злочин вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, просив суворо його не карати.

У судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що вона доглядала за будинком свого товариша розташованого за адресою: будинку АДРЕСА_3 , який був недобудованому стані, в якому знаходився електричний пліткоріз. Так, 15 червня 2023 року вона побачила, що вікна в будівлі були розбиті, а плитко різ зник.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що влітку 2023 року працівники поліції його запросили бути присутнім в якості понятого при проведення огляду домоволодіння, в ході якого в присутності обвинуваченого було вилучено плиткоріз блакитного кольору, розділений на дві частини, після завершення огляду було складено протокол, який він підписав.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України свідчать також інші докази, надані стороною обвинувачення та дослідженні судом під час судового розгляду справи в порядку ст. 94 КПК України. Такими доказами є:

-Витяг із ЄРДР за № 0000782 від 15.06.2023 року.

-Протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.06.2013 року з якого вбачається, що ОСОБА_7 звернулася з заяву про прийняття заходів до невідомої людини яка проникла у будинок АДРЕСА_3 , та таємно викрала електричний плиткоріз вартістю 30000 гривень;

-Протокол огляду місця події від 15.06.2023 року із фото таблице, з якого вбачається, що в присутності понятих, та потерпілої ОСОБА_7 проведено огляд домоволодіння розташованого в будинку АДРЕСА_3 ;

-Протокол огляду місця події від 15.06.2023 року із фото таблице, з якого вбачається, що в присутності понятих, власника домоволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , проведено огляд домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав співробітникам поліції плітко різ та плити до нього.

-В судовому засіданні від 12.10.2023 року, в присутності учасників судового розгляду зазначеного кримінального провадження, переглянуто відеозапис огляду місця події від 15.06.2023 року;

-Постанова про визнання предметів речовими доказами від 15.06.2023 року з якого вбачається, що електричний пліткоріз визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000782 від 15.06.2023 року;

-розписку ОСОБА_7 про отримання на відповідальне зберігання електричного плиткоріза в корпусі чорно-синього кольору, марки «GTM ST1201A»;

-Товарний чек, в якому зазначена вартість електричного плиткоріза марки «GTM ST1201A» у розмірі 30 000 гривень;

-Протокол про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото, кінозйомки, відеозапису від 15.06.2023 року;

-В судовому засіданні від 23.10.2023 року, в присутності учасників судового розгляду зазначеного кримінального провадження, переглянуто відеозапис до протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото, кінозйомки, відеозапису від 15.06.2023 року;

-Протокол огляду предмета від 15.06.2023 року з якого вбачається, що проведено огляд оптичного диску з відеозаписами на яких зафіксовано, як ОСОБА_5 проходить по вулиці, при цьому в руках тримає одну частину електричної пліткорізки. Потім ОСОБА_5 йде по вулиці Рибацька, тримає в правій руці другу частину електричного плітко різу.

-Висновок експерта № СЕ-19/116-23/10219-Д від 22.06.2023 року, з якого вбачається, що слід долонної поверхні руки розмірами 36х68мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 38х68мм - залишений долонною поверхнею лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;- слід долонної поверхні руки розмірами 17х63мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 27?77мм - залишений долонною поверхнею лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.06.2023 року з якого вбачається, що ОСОБА_5 було затримано 15.06.2023 року о 17:01 року;

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнаючи себе повністю винним у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 , не заперечував щодо розгляду справи в порядку частини 3 статті 349 КПК України.

Прокурор заявив усне клопотання про розгляд справ на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, обмежитися допитом потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 , з дослідженням письмових доказів по справі.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_4 , не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухав думку учасників судового провадження, користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються і вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , та дослідженням письмових доказів по справі.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведена поза розумним сумнівом і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, визнання обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, показів потерпілої та свідка, наданих в суді.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має постійне місце проживання, не працює, стабільного джерела доходу не має, раніше судимий, покарання не відбув, злочин вчинив в період відбуття покарання за попереднім вироком Київського районного суду міста Одеси від 08.11.2022 року, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність вимог у потерпілої матеріального характеру, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, призначення покарання ОСОБА_5 без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Також встановлено судом, що ОСОБА_5 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 08.11.2022 року за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на3 роки.

Виходячи положення частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Також, відповідно до правової позиції,яка висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання. Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

При цьому суд враховує вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 08.11.2022 року у вигляді одного місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання з 15.06.2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 15.06.2023 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судово трасо логічної експертизи № СЕ-19/116-23/10219-Д від 22.06.2023 року у розмірі 1912 (тисячу дев`ятсот дванадцять) гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 19.06.2023 року на електричній пліткоріз.

Речовій доказ: електричний плиткоріз в корпусі чорно-синього кольору, марки «GTM ST1201A», вважати повернутим за належністю ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1