УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

представника власника майна - ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного постановою слідчого СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_6 , від 19 грудня 2011 року,в рамках кримінального провадження, 0000170 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва, надійшло клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного постановою слідчого СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_6 , від 19 грудня 2011 року,в рамках кримінального провадження, №0000170 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого клопотання, ОСОБА_5 вказує про необґрунтованість накладення арешту на майно. Між тим зазначає, що останньому раніше не було відмо про наявність вказаного арешту, а тому з урахуванням необхідності власника повноцінно володіти вказаним майном, останній просить скасувати арешт..

У судовому засіданні засіданні представник власника майна підтримав подане клопотання..

Прокурор ОСОБА_2 з щодо задоволення клопотання заперечував обґрунтовуючи свою позицію тим, що арешт на вказане майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів та у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, на даний час потреба не відпала, на підтвердження чого надав слідчому судді письмові докази, а тому заперечував щодо скасування вищевказаної постанови.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання з долученими до нього матеріалами, заслухавши думку прокурора приходить до наступного .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, у разі введення воєнного стану та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень, передбачених, зокрема, статтями 170, 173 цього Кодексу, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_6 , від 19 грудня 2011 в межах вказаного кримінального провадження накладено арешт на майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, як убачається зі змісту вказаної постанови, а також наданих прокурором матеріалів, метою накладення арешту на майно, у органа досудового розслідування є підстави вважати квартира, є об`єктом розслідуваного кримінального правопорушення, що призведе до суттєвих наслідків та значної шкоди потерпілому, з метою запобігання вчинення інших протиправних дій, а також збереження доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки речових доказів, та відповідає критеріям, встановлених ст. 98 КПК України.

Таким чином, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим обґрунтовано накладено арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів, з врахуванням наслідків від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпеченням своїм рішенням розумності співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У зв`язку з чим, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання, власника майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного постановою слідчого СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_6 , від 19 грудня 2011 року,в рамках кримінального провадження, 0000170 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 190 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 615 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту на майно, накладеного постановою слідчого СВ ТВМ-3 Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_6 , від 19 грудня 2011 року,в рамках кримінального провадження, 0000170 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 190 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7