КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер133/234/24
Номер провадження 1-кс/133/99/24
У Х В А Л А

01.02.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого СВ ВП № 2 ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження № 0000051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пиковець, Козятинського району Вінницької області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з базовою середньою освітою, такого, що не навчається, не працюючого, судимого, який підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Козятинського міськрайонного суду з клопотанням погодженим прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження за № 0000051 від 28 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування клопотання вказав, що Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності: 28 серпня 2023 року засуджений вироком Калинівського районного суду Вінницької області за ч. 4 ст. 187, ст. 69, ст. 101 КК України до покарання у виді 45 (сорока п`яти) діб арешту, на шлях виправлення не став та знову вчинив нове повторне умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 27 січня 2024 року близько 20 години 00 хвилин, під час дії воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено в Україні з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк його дії продовжено до 14.02.2024, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з умислом на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , територія якого не огороджена і до якої є вільний доступ.

Перебуваючи на території вказаного домоволодіння ОСОБА_6 реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов до підсобного приміщення - дерев`яної прибудови без дверей, звідки таємно викрав мотокосу DNIPRO-M43 у корпусі чорного кольору з серійним номером ZTM5 вартістю 3200 гривень.

Із місця вчинення злочину ОСОБА_6 втік, викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3200 гривень.

31 січня 2024 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, та його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:

-протоколом заяви ОСОБА_9 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення від 28.01.2024, в якому він повідомляє про вчинення крадіжки його майна та про те, що у вчиненні крадіжки він підозрює ОСОБА_6 ;

-протоколом огляду місця події від 28.01.2024, під час якого оглянуто домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 за участю інспектора-кінолога і службового собаки. Під час огляду місця події службовий собака від місця вчинення злочину привела учасників огляду до будинку, де проживає ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-протоколом огляду місця події від 28.01.2024, під час якого оглянуто земельну ділянку з дикоростучими насадженнями неподалік місця проживання ОСОБА_6 , де дуло виявлено та вилучено викрадену у ОСОБА_9 мотокосу DNIPRO-M43 у корпусі чорного кольору;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які безпосередньо брали участь під час проведення огляду місця події та були присутні під час спілкування з ОСОБА_6 , який зізнався у скоєному та вказав на місце, куди сховав викрадене майно.

Слідчий стверджує, що досудовим розслідуванням установлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого свідків, та вчиняти інші повторні кримінальні правопорушення.

Наявність даних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відомостями та даними.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, а тому розуміючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, підозрюваний ОСОБА_6 знайомий з потерпілим та свідками, з якими проживає у одному селі, а тому існує ризик, що він може впливати на них щоб вони надали чи змінили показання на його користь.

Крім того, ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності. На даний час ОСОБА_6 не працює і не навчається, не має законних джерел прибутку для забезпечення свого існування. Таким чином, існує ризик, що він може вчиняти подібні злочини щоб здобути кошти для своїх потреб.

За місцем свого проживання характеризується негативно, за довідкою старости Пиковецького старостинського округу Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області мешканці села Пиківець неодноразово звертались до старостинського округу з усними скаргами на поведінку ОСОБА_6 - порушення ним комендантської години, зловживання спиртними напоями.

Проте, на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 був неповнолітнім, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України визнається обставиною, яка пом`якшує його покарання. Крім того, ОСОБА_6 має місце постійного проживання, проживає із матір`ю, яка працює і забезпечує його базові потреби харчування, одяг, побутові зручності.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні слідчий просив задоволити клопотання та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор клопотання підтримав просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні законний представник підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 заперечувала проти застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просила застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічну пору доби.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 вважає ризики наведені слідчим, як підставу застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 не доведеними та вважає за можливе застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби.

Суд, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, законного представника та його захисника, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, приходить до висновку щодо часткового задоволення клопотання слідчого, з наступних підстав.

Чинним КПК України передбачено, що запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, також запобіжні заходи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України, домашній арешт є одним з видів запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 є неповнолітнім, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є на даний час необгрунтованим, а тому відносно нього потрібно застосувати запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

У відповідності до п. 9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов 'язків, а також запобігання ризикам зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.

Разом з тим, слідчий в своєму клопотанні посилається на ту обставину, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, за яке санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому на підставі даної обставини до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Окрім того, слід вказати, що кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, не тягне за собою автоматичне визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, до винесення вироку він вважається тим, який не винуватий у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а тому суд вважає, що сама лише санкція статті, за якою пред`явлено обвинувачення, не є достатнім чинником для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Окрім того, як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05 від 11.07.2006р.) одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою. Аналогічні висновки зроблено Європейським судом з прав людини в справх «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови».

В рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) вказано підстави для тримання під ватою мають бути підтверджені фактами.

В п. 85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011 р.), зазначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

В п. 51 Рішенні ЄСРПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 р.) попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони грунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи.

З огляду на зміст клопотання слідчим про застосування цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , воно має ознаки «автоматичної законності» без обгрунтування такого запобіжного заходу з огляду на норми КПК України та рішення Європейського суду з прав людини, оскільки слідчий в своєму клопотанні не навів вагомих обставин, які б суд мав змогу застосувати як ризики, в розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Що ж стосується ризику, що підозрюваний може перешкодити належному проведенню судового розгляду, суд зазначає, що ризики не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування підозрюваного не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що він не може виправдати застосування цілодобового домашнього арешту, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ "Строган проти України", № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p.

Таким чином, суд вважає, що прокурор в судовому засіданні не довів тієї обставини, що ОСОБА_6 , має намір переховуватися від суду, а просто обмежився посиланням на такий ризик.

При вирішенні питання про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що є наявна доцільність застосування такого запобіжного заходу і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування такого виняткового запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення, зокрема, в даному випадку, - на прокурора та слідчого, який заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 ..

Тобто, слідчим в процесі повинно бути надано такі докази неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли б бути піддані жодному сумніву.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі "Кобець проти України" (Заява N 16437/04) від 14 лютого 2008 року зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (також рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Потрібно наголосити, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий приділив увагу ризикам поверхнево, не навівши жодних обгрунтувань. Зокрема слідчим зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати, спотворити речові докази по кримінальному провадженню, проте не вказано яким способом, а також зазначено, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, проте жодних фактів на підтвердження даних обставин не наведено.

В той же час ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Слідчий, у свою чергу, не навів доказів реальної можливості незаконного впливу підозрюваного на процес доказування у даному кримінальному провадженні, в тому числі і на свідків.

Також суд, звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_6 є неповнолітнім, і посилання слідчого на те, що ОСОБА_6 на даний час не працює та не має законних джерел прибутку для забезпечення свого існування, судом до уваги не береться.

Зокрема, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 , не вказав будь які дії, які б свідчили про його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, або про його наміри незаконно вплинути на потерпілого та свідків, які надали послідовні правдиві покази, щодо зміни їх свідчень або змусити надати неправдиві покази на свою користь, таким чином перешкодити досудовому розслідуванню у даному кримінальному провадженні, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які в свідчили про можливість вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, підтверджених документально, слідчим суду не надано.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Проте, жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування таких ризиків слідчим в порушення вимог п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України не зазначено.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу мають бути оцінені в сукупності всі юридично значимі обставини, визначені в ст. 178 КПК України.

Суд при розгляді клопотання ретельно перевіряє дані про особу, щодо якої продовжується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою (вік, здоров`я, сімейний стан, соціальна занятість особи, вид діяльності, місце проживання п.п. 3-10 ч. 1 ст. 178 КПК).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий, за вчинення злочину проти власності: 28 серпня 2023 року, засуджений вироком Калинівського районного суду Вінницької області за ч. 4 ст. 187, ст. 69, ст.101 КК України до покарання у виді 45 (сорока п`яти) діб арешту, на шлях виправлення не став та знову вчинив нове повторне умисне кримінальне правопорушення; є повнолітнім, має місце постійного проживання, проживає із матір`ю, яка працює і забезпечує його базові потреби харчування, одяг, побутові зручності.

Враховуючи, що в судовому засіданні слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, щоб обгрунтовувало недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд приходить до переконання, що домашній арешт як більш м`який запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також в повній мірі зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Керуючись положеннями ст. 9, 29, 129 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 51-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 1, ст. 8, ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 183, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст. 369, 370 - 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження № 0000051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляд домашнього арешту в нічну пору доби строком на 2 (два) місяці з 01 лютого 2024 року по 31 березня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

- не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 20 години вечора до 07 годии ранку наступного дня;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, згідно з якими працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Строк дії ухвали застосування домашнього арешту та вказаних обов`язків до 31 березня 2024 року включно.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя: