Провадження №: 1-кс/755/3284/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого - криміналіста 2 відділу слідчого управління Головного управляння СБ України в АР Крим капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 05 червня 2023 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці АР Республіки м. Сімферополь, громадянці України, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий - криміналіст 2 відділу слідчого управління Головного управляння СБ України в АР Крим капітан юстиції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , звернувся до слідчої судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 05 червня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 03 лютого 2014 року пройшов ряд мітингів проросійських сил, у ході яких організатори та політичні діячі публічно закликали до насильницької зміни конституційного ладу та до захоплення державної влади в Криму. Того ж дня, лідер партії «Русский блок» ОСОБА_7 заявив про створення з числа добровольців загонів самооборони.

Вказані загони так званої «Самооборони Криму» спільно із кадровими військовослужбовцями рф (як тими, що дислокувались на базі чорноморського флоту РФ згідно двосторонніх договорів між Україною та рф, так і тими, що незаконно переправились з території рф) забезпечили захоплення адміністративних будівель України, блокування українських військових частин та організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території Криму, що в подальшому публічно підтвердили найвищі керівники росії, включно з президентом рф - ОСОБА_8 .

У період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року зазначеними підрозділами збройних сил рф було блоковано та захоплено будівлі Верховної ради АР Крим (м. Сімферополь, вул. К. Маркса, буд. 18), Ради міністрів АР Крим (м. Сімферополь, просп. Кірова, буд. 13), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи МВС України, військові об`єкти ЗС України, ГУР МО України, ВМФ України.

Таким чином, з 20 лютого 2014 року рф здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень. При цьому, сам факт окупації Автономної Республіки Крим був засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України та набув широкого висвітлення в офіційних виданнях та медійному просторі.

06 березня 2014 року у приміщенні Верховної Ради АР Крим у порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», згідно якої 16.03.2014 мав відбутися так званий «референдум», на який винесли питання входження АР Крим та м. Севастополя до складу РФ на правах суб`єкта федерації. 06.03.2014 Севастопольська міська рада на позачерговій сесії прийняла рішення № 7151 з аналогічним змістом.

Відповідно до зазначених постанов, 16 березня 2014 року проведено незаконний референдум із заздалегідь відомим та підконтрольним рф результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Конституційний суд України своїм рішенням № 2-рп/2014 у справі № 1-13/2014 16.03.2014 визнав постанову ВР АР Крим № 1702-6/14 від 06.03.2014 неконституційною.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим, в порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України, прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2014 у справі № 1-15/2014 від 20.03.2014 згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

18 березня 2014 року між рф та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу РФ.

20 березня 2014 року державною думою рф прийнято федеральний конституційний закон від 21.03.2014 року № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ від 01.04.1999, Договору між Україною і РФ про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу РФ.

Збройна агресія рф розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності.

Відповідно до пунктів «а», «b », «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Визначення агресії» від 14.12.1974 застосування РФ збройної сили проти України становить злочин збройної агресії та грубо порушує Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 та Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ від 31.05.1997.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20.02.2014.

Вказані обставини також підтверджуються Звітом офісу прокурора міжнародного кримінального суду від 04.12.2017, згідно якого на тимчасово окупованій території України розпочався та триває збройний конфлікт між Україною та рф, Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, згідно якої територія України є цілісною та недоторканою, Резолюцією Парламентської асамблеї ради Європи № 2168, згідно якої рф визнається державою-агресором.

Відповідно до прийнятого 18.01.2018 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» РФ чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України видав Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX) та Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 15 листопада 2023 року).

Враховуючи вказані обставини агресії в Україні, з метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу рф, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом рф було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи, окупаційні адміністрації, органи влади та місцевого самоврядування.

Поряд з цим, встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи уродженкою міста Сімферополь, АР Крим, маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно, всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету й територіальній цілісності, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим (ТОТУ АР Крим).

Так, ОСОБА_5 з 2016 року активно сприяла та сприяє окупаційній владі рф на ТОТУ АР Крим і обіймала різні керівні посади у незаконно створених державних органах півострову. Зокрема з серпня 2016 року по грудень 2019 року остання маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів анексії АР Крим з боку рф, з власної ініціативи, добровільно вирішила особисто взяти участь в утворенні та функціонуванні на території АР Крим системи незаконних органів самоврядування та для цього обіймала посаду т.зв. «Начальника управління фінансів, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства сільського господарства Республіки Крим, м. Сімферополь».

У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на ТОТУ АР Крим, за власною згодою, згідно з т.зв. «Распоряжением Председателя Совета министров Республики Крым от 11 мая 2023 года № 100-рп «О ОСОБА_5 », з 11.05.2023 була призначена на посаду т.зв. «заместителя министра сельского хозяйства Республики Крым», чим виконала всі необхідні дії, направленні на доведення свого злочинного умислу до кінця та де і на даний час здійснює свою протиправну діяльність шляхом виконання організаційно-розпорядчих функцій та ведення пропагандистської політики серед населення окупованої території.

Вказане стало можливим за наступних умов.

Впроваджуючи протиправну політику щодо окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу рф, на території АР Крим було прийнято низку актів, що суперечать законам України, з метою регулювання питань «організації державної цивільної служби», було прийнято т.зв. «Законом Республики Крым от 29.05.2014 № 7-3РК «О государственной гражданской службе Республики Крым», де у ст. 1 визначено, що державні органи «Республіки Крим» - т.зв. «державна рада Республіки Крим» - «парламент Республіки Крим», «Рада міністрів Республіки Крим» - «Уряд Республіки Крим», їх апарати, «Адміністрація Голови Республіки Крим», інші «державні органи, утворюються у відповідності з конституцією Республіки Крим і законодавства Республіки Крим». У вказаному «законі» у ст. 2 визначено, що державна цивільна служба «Республіки Крим» - професійна службова діяльність громадян на посадах цивільної служби по забезпеченню виконання повноважень «Республіки Крим», а також повноважень органів та осіб, які заміщують державні посади «Республіки Крим». Відповідно до наявної у т.зв. «законі» класифікації посад, категорію «керівники» займають особи, які є керівниками та заступниками керівників державних органів, структурних підрозділів державних органів, призначені на певний час повноважень, або безстроково. Крім того, у ст. 11 вищезазначеного т.зв. «закону» передбачено основні обов`язки службовців, до яких, зокрема, віднесено дотримуватися конституції РФ, федеральних конституційних законів та інших нормативно-правових актів РФ, конституції «Республіки Крим», законів та інших нормативно-правових актів «Республіки Крим» та забезпечувати їх виконання.

Т.зв. «законом Республіки Крим «Об исполнительных органах Республики Крым» от 15.07.2022», визначаються «правові основи організації і діяльності виконавчих органів «Республіки Крим» та їх основні повноваження. У ст. 1 вказано, що система «виконавчих органів Республіки Крим» це сукупність виконавчих органів «республіки Крим», діяльність яких спрямована на забезпечення виконавчої влади в «Республіці Крим» шляхом державного управління, наділених з цією метою державно-владними повноваженнями, закріпленими в конституції рф, федеральних конституційних законах, федеральних законах та інших нормативно правових актах рф, конституції «Республіки Крим», вказаному законі, інших законах «Республіки Крим» і нормативно-правових актів «Республіки Крим», а також в угодах з федеральними органами виконавчої влади. У свою чергу, вказаний «закон» визначає «виконавчий орган республіки Крим» як орган виконавчої влади «Республіки Крим», який входить в єдину систему публічної влади «Республіки Крим» і виконує в межах своєї компетенції державного управління по питанням, віднесеним до предметів відання «Республіки Крим» та повноваженням «Республіки Крим», а також по питанням спільного ведення РФ і «Республіки Крим», та включений до структури виконавчих органів «Республіки Крим».

У ч. 3 ст. 2 т.зв. «закону Республіки Крим «Об исполнительных органах Республики Крым» от 15.07.2022» передбачено, що у відповідності до з конституцією рф в межах відання РФ і повноважень РФ за предметами спільного ведення рф і «Республіки Крим», виконавчі органи «Республіки Крим» входять до єдиної системи виконавчої влади РФ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 згаданого вище т.зв. «закону», задачі, функції, компетенція та організація діяльності виконавчого органу «Республіки Крим», визначається зазначеним законом та положенням про цей орган. Положення про виконавчий орган «Республіки Крим» (за винятком виконавчого органу «Республіки Крим» в сфері протидії корупції), затверджуються т. зв. «радою міністрів республіки Крим».

У ч. 6 ст. 24 вказаного вище закону передбачено, що керівник виконавчого органу «Республіки Крим» має заступників, в тому числі першого (перших). Заступники керівників т.зв. «виконавчих органів Республіки Крим» призначаються на посаду і звільняються з посади за поданням керівника виконавчого органу «Республіки Крим».

Постановою т.зв. «совета министров республики Крым № 154 от 27.06.2014» затверджено т.зв. «Положение о Министерстве внутренней политики, информации и связи Республики Крым». У наведеному положенні зазначено, що т.зв. «міністерство» є виконавчим органом «державної влади Республіки Крим», підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед т.зв. «головою Республіки Крим і радою міністрів Республіки Крим». Зокрема, у п. 11 вказаного «положення» передбачено, що «мінінформ» очолює міністр, який призначається на посаду і звільняється з посади «головою Республіки Крим». Міністр за рішенням «голови Республіки Крим» може поєднувати свою посаду з посадою заступника «голови ради міністрів Республіки Крим». У п.12 передбачено, що міністр може мати заступників, в тому числі першого (перших), які призначаються на посаду «головою Республіки Крим», а у випадку, якщо «голова Республіки Крим» не поєднує свою посаду з посадою «голови ради міністрів Республіки Крим», - «головою ради міністрів Республіки Крим» за поданням міністра. Відповідно до п. 14 т.зв. «положення», у випадку відсутності міністра його обов`язки виконує один із заступників міністра відповідно до розподілення функціональних обов`язків.

Таким чином, на території ТОТУ АР Крим було створено та зарегульовано вертикаль незаконних органів влади, діяльність яких є протиправною і спрямованою на шкоду державним інтересам України, її суверенітету та територіальній цілісності.

Наповнення цієї вертикалі особами, які добровільно займають в ній посади, є протиправним та таким, що суперечить нормам законодавства України, однак відповідно до т.зв. «распоряжения председателя совета министров республики Крым №100-рп от 11.05.2023», ОСОБА_5 було призначено на посаду т.зв. «заместителя министра сельского хозяйства Республики Крым». Інформація про цю обставину підтверджується копією вказаного «наказу», яка міститься у відкритому доступі.

Тобто, вказані обставини означають те, що ОСОБА_5 добровільно прийняла на себе обов`язки, пов`язані з діяльністю незаконних органів влади на ТОТУ АР Крим, всупереч законодавству України, та на неї було покладено ряд функцій по реалізації політики незаконно створених на ТОТ АР Крим органів влади, що спрямована на виконання спеціальних функцій та завдань т.зв. «органів виконавчої влади».

В свою чергу, Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво», роз`яснено визначення понять адміністративно-господарських функції (обов`язків) та організаційного-розпорядчих функції (обов`язків).

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Поряд з тим, зазначеною постановою Пленуму Верховного суду України, передбачено, що особа вважається такою, що виконує адміністративно-господарські або організаційного розпорядчі функції (обов`язки) не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції або виконує обов`язки постійно, але і тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальними повноваженням за умови, що згадані функції або обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

З огляду на зазначене, ОСОБА_5 зайнявши посаду та виконуючи функціональні обов`язки т.зв. «заступника міністра», в силу покладених на неї повноважень як особа, яка займає т.зв. «керівну» посаду, наділена організаційно-розпорядчими функціями, оскільки, відповідно до аналізу нормативно-правової бази «Республіки Крим», у нього наявні права приймати рішення, які обов`язкові для виконання підпорядкованими йому особами/підрозділами.

У свою чергу, діяльність ОСОБА_5 на посаді т.зв. «заместителя министра сельского хозяйства Республики Крым», в контексті реалізації наданих її повноважень, активно висвітлювалася в соціальних мережах, зокрема на інформаційних ресурсах «Республіки Крим».

Крім того, у силу наявної освіти та життєвого досвіду ОСОБА_5 достеменно розуміє протиправність своїх дій, однак здійснює сприяння реалізації політики окупаційної влади РФ на території Автономної Республіки Крим, що свідчить про наявність прямого умислу та добровільності дій.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

17 липня 2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

19 липня 2023 року у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та 18 липня 2023 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Крім цього, на виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістка на 24 липня 2023 року, 25 липня 2023 року, 26 липня 2023 року про виклик її до Головного управління СБ України в АР Крим опублікована в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№ 143 (7541) від 19 липня 2023 року).

У свою чергу, на виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістка на 24 липня 2023 року, 25 липня 2023 року, 26 липня 2023 року про виклик її до слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим або до відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя опублікована в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження від 19 липня 2023 року та 18 липня 2023 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, остання на виклик не з`явився та не повідомила про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надала. У зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що остання переховується від органу досудового розслідування та суду.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто не вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

На даний час встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами оперативного підрозділу: відповідь на доручення за № 76/14/91-3186 від 05 червня 2023 року.

У зв`язку з тим, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, 27 липня 2023 року ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, використовуючи знайомство та різноманітну залежність від нього свідків по даному провадженню, перебування значної частини свідків на окупованій російською федерацією частині території України, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань.

Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КК України, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на свідків.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_5 здійснює службову діяльності у взаємодії з державою-агресором спрямовану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України (кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої), вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та свідчать про те, що вона переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків чи продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, а також іншим чином перешкоджати розслідуванню кримінального правопорушення.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_5 не вбачається.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі. Просив його задовольнити, враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке ступенем тяжкості відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, тому існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, повідомив, що підозрювана ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, через недоведеність факту повідомлення про підозру ОСОБА_5 , оскільки підозрювана не зобов`язаний слідкувати за інформацією на сайті Офісу Генерального прокурора та газеті «Урядовий кур`єр», та необґрунтованість ризиків. Додатково зазначив, що місце перебування підозрюваної ОСОБА_5 йому не відоме.

Підозрювана ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась. Викликалась шляхом публікації судової повістки у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та на сайті Дніпровського районного суду міста Києва.

Відтак, згідно положень ч. 8 ст. 135 КПК України, підозрювана ОСОБА_5 вважається особою, яка належним чином повідомлена про виклик.

За таких обставин, слідча суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла такого висновку.

Слідчою суддею встановлено, що згідно постанови Генерального прокурора ОСОБА_9 від 22 червня 2023 року, підслідність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 05 червня 2023 рокуроку визначено за слідчими ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слідче управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим знаходиться за адресою: вул. Юрія Поправки, 14-А, м. Київ (а.с. 177-178). Відтак, клопотання подано за правилами підсудності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

17 липня 2023 року складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, слідчим вживались заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України, вказаної вище підозри. Захиснику ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру 27 липня 2023 року.

Разом з тим, органом досудового розслідування у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» 19 липня 2023 року № 143 (7541), та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 18 липня 2023 року розміщувались повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_5 для проведення за її участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Постановою від 27 липня 2023 року ОСОБА_5 оголошено у розшук, проведення якого доручено оперативному підрозділу 1 управління ГУ СБ України в АР Крим.

Постановою старшого слідчого - криміналіста 2 відділу Головного управляння СБ України в АР Крим капітана юстиції ОСОБА_3 від 27 липня 2023 року, у зв`язку з оголошенням підозрюваної ОСОБА_5 у розшук, кримінальне провадження за № 0000139 від 05 червня 2023 рокузупинено.

17 жовтня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000139 від 05 червня 2023 рокувідновлено у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) і процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідивши матеріали клопотання у межах своєї компетенції, слідча суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, на думку слідчої судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, наявними у справі доказами, зокрема: повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення 1 управління ГУ СБУ в АР Крим від 31.05.2023; відповідями 1 відділу ГВ ЗНД 1 управління ГУ СБУ в АР Крим на доручення слідчого від 14.06.2023 та 09.08.2023; протоколами оглядів від 06.07.2023, 11.07.2023 та 19.07.2023; висновком експерта № СЕ-19-23/39543-ФП від 15.08.2023; повідомленням ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Разом з тим, слідча суддя вважає доведеними наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, на виклики слідчого, прокурора та суду не з`являється та наразі переховується від органів досудового розслідування, також, використовуючи знайомство та різноманітну залежність від неї свідків по даному провадженню, перебування значної частини свідків на окупованій російською федерацією частині території України, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, чи продовжувати вчинювати інші кримінальні правопорушення, а також іншим чином перешкоджати розслідуванню даного кримінального правопорушення.

Зважаючи на викладене, слідча суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Окрім цього, суд звертає увагу на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається. (ч. 4 ст. 197 КПК України)

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідча суддя дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , упорядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст. 131, 132, 176 -178, 183, 193, 194, 197, 309 слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання старшого слідчого - криміналіста 2 відділу слідчого управління Головного управляння СБ України в АР Крим капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 05 червня 2023 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України- задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення суми застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваної розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1