Дата документу 24.01.2024Справа № 554/6039/22
Провадження № 1-кп/554/95/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №0000193 від 10.02.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка, Полтавського району, Полтавської області, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні дітей 2013 та 2021 р.н., працюючого на посаді головного механіка Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

10 лютого 2022 року приблизно о 18 годині 44 хвилини, у темний час доби, ОСОБА_4 , у порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем марки «Toyota RAV 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Європейській у м. Полтава, яка на той час освітлювалася за допомогою міського електроосвітлення, з боку вулиці Залізної у напрямку до вулиці Героїв АТО, у межах крайньої лівої смуги для руху.

Пересуваючись на вищевказаному автомобілі зі стабільною швидкістю приблизно 50 км/год, поблизу зупинки громадського транспорту «Чайковського», що по вулиці Європейській, ОСОБА_7 , у порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, будучи об`єктивно спроможним виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода, котрий перебував на проїзній частині вулиці Європейської безпосередньо поблизу горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Розділу 33 Правил дорожнього руху України у нерухомому положенні, та маючи можливість застосувати своєчасні міри гальмування для зниження швидкості свого руху, негайно не вжив заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , переднього лівою частиною автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості з розвитком травматичного субарахноідального крововиливу, внутрішньомозкової гематоми правої скроневої ділянки з перифокальним набряком, гематосинусу правої фронтальної та основної пазух; лінійного перелому фронтальних відділів тім`яної кістки зліва з переходом на стінки орбіти; скалкового перелому латеральної стінки орбіти зліва зі зміщенням, з переходом на латеральну стінку верхньощелепної пазухи; лінійного перелому медіальної стінки орбіти зліва; скалкового перелому вилицевої дуги зліва зі зміщенням; лінійного перелому основи вилицевого відростку тім`яної кістки зліва, гематоми м`яких тканин з субкон`юнктивальним крововиливом лівого ока; саден шкіри підборіддя ліворуч, кистей, колінних суглобів та лівого гомілково-ступневого суглобу, які кваліфікуються, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Причиною дорожньо-транспортної події та її наслідків стало порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 2.9 а), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з якими:

2.9 Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної події та ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 екстреним гальмуванням при вибраній швидкості рівній 50 км/год.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, не позбавляти волі, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій.

Захисник ОСОБА_5 просив суд врахувати щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування збитків потерпілому, особу обвинуваченого, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, а тому просив призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив повне відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, а тому просив суд ОСОБА_4 суворо не карати, притезій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому та за цивільним позовом прокурора.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до тяжких, за яким матеріальна шкода є значною, однак повністю відшкодована.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні двох малолітніх дітей, працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи.

Вищевстановлені обставини та дані, що характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості злочину, яка визначається не тільки положеннями ст. 12 КК України, виходячи з формального критерію виду і розміру покарання, а й фактичними обставинами справи, при яких було скоєно злочин, дають суду підстави прийти до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 за ч.2 ст.286-1 КК України покарання, передбачене санкцією інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням відсутні.

Суд також не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, оскільки обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 не знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також суперечить ст.ст. 50, 65 КК України.

Зі змісту інкримінованої ОСОБА_4 санкції статті вбачається, що при засудженні особи за ч.2 ст.286-1 КК України, позбавлення права керування транспортним засобом є обов`язковим додатковим покаранням.

На думку суду таке покарання цілком узгоджується з нормою ч. 2 ст. 50 КК України, адже покарання має на меті також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішення цивільного позову

Судом прийнятий до спільного розгляду цивільний позов прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації до обвинуваченого ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім..М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 24576 гривень 76 копійок.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого надано оригінал квитанції про про перерахування обвинуваченим на рахунок КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім..М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради» коштів у розмірі 24576 гривень 76 копійок.

Враховуючи, що обвинуваченим витрати на лікування потерпілого повністю відшкодовані у розмірі який заявлений прокурором у цивільному позові, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Мотиви інших рішень

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином витрати на залучення експерта в сумі 2059 гривень 44 копійки підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже арешт майна слід скасувати.

Керуючись статями 124, 127, 128, 174, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2059 гривень 44 копійки судових витрат на залучення експертів.

У задоволенні ивільного позову прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації до обвинуваченого ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім..М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - відмовити.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме: легковий автомобіль марки «Toyota RAV 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику.

Арешт, накладений ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04 квітня 2022 року - скасувати.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1