Справа № 275/97/24
В И Р О К

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року Брусилiвський районний суд Житомирської област в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали кримінального провадження № 0000113 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозівка, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_4 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), починаючи з 2014 року спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

Зокрема, 20.02.2014 всупереч власним міжнародно-правовим зобов`язанням Російською Федерацією розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення збройними силами РФ порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і РФ про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України від 28 травня 1997 року, для блокування військових частин Збройних Сил України.

У подальшому 24.02.2022 о 05 год. президентом РФ ОСОБА_5 оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. збройними силами РФ, що діяли за наказом керівництва РФ, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах; військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, збройні формування РФ, іррегулярні незаконні збройні формування та групи найманців, створені, підпорядковані, керовані та фінансовані РФ (далі - військові формування РФ), сухопутним шляхом зайшли на суверенну територію України з метою повалення конституційного ладу та захоплення державної влади України, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Житомирській, Київській, Чернігівській, Херсонській, Миколаївській, Харківській, Сумській, інших областях та здійснили збройні напади на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, цивільні об`єкти, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також здійснюють окупацію окремих частин з числа вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з цим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено та триває на даний час.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.06.2023, у ОСОБА_3 з мотивів ідеологічно-політичних уподобань щодо підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України виник злочинний умисел на поширення публічних закликів до підтримки дій і рішень держави-агресора - РФ серед невизначеного кола осіб.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, 20 червня 2023 близько 15 год. ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним про факт збройної агресії РФ проти України, зокрема, шляхом повномасштабного військового вторгнення, діючи умисно, з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх поширення серед невизначеного кола осіб, перебуваючи у публічному місці, а саме ділянці вулиці біля місцевого магазину за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності осіб, які перебували у вказаному місці, висловив публічні заклики щодо підтримки рішень та дій держави-агресора РФ, зокрема: ««...коли російські війська зайдуть на територію України, всім вам не потрібно чинити опір. Росія - це добре, керівництво Росії правильно зробило, що напало на Україну».

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи громадянином України, публічно закликав до підтримки рішень та дій держави-агресора.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 111-1 КК України, як умисні протиправні дії, що виразились у публічному заклику до підтримки рішень та дій держави-агресора.

Обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 0000113 відносно ОСОБА_3 надійшов до Брусилівського районного суду Житомирської області в порядку ст. 302 КПК України з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Із змісту заяви обвинуваченого, яка була складена у присутності захисника ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто в умисних протиправних діях, що виразились у публічному заклику до підтримки рішень та дій держави-агресора, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи наведені вимоги закону, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, а також зміст долученої до обвинувального акту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в спрощеному провадженні згідно ст.ст. 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000113, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111-1 КК України, а саме умисні протиправні дії, що виразились у публічному заклику до підтримки рішень та дій держави-агресора, за обставин, встановлених органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до кримінального проступку, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

При цьому, з урахуванням тяжкості та наслідків вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, даних про його особу, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 10 років.

При цьому суд виходить з того, що відповідно п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою ст. 53 цього Кодексу.

Санкцією ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" в редакції від 06.11.2009 року рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК зазначено характер посад або вид діяльності (наприклад, статті 286, 287), рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинне відповідати змісту цієї санкції.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 02.02.2022 року у справі № 344/16025/18, згідно з якою у разі визначення санкцією статті характеру посади або виду діяльності, формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Більш того, покарання має формулюватися таким, чином щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_3 , буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання, в тому числі принципу індивідуалізації покарання, і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382, 394 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 Кримінального Кодексу України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 10 років.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1