Справа № 953/6827/23
н/п 1-кс/953/8833/23
"13" листопада 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що під час досудового розслідування встановлено громадянку України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений період часу, але не пізніше 28.03.2022, виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, який надалі останньою реалізований.
Згідно отриманого під час розслідування висновку експерта встановлено, що у наданих на дослідження матеріалах, розміщених на особистій сторінці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в соціальній мережі «Одноклассники» (мовою оригіналу), під назвою « ОСОБА_5 », за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », міститься інформація публічного характеру, що передбачає її поширення. Об`єктивний зміст наданої на дослідження інформації, демонструє проросійський наратив та антиукраїнське смислове наповнення. Також, у наданих на дослідження матеріалах міститься інформація щодо виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України.
09.11.2023 проведено санкціонований слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова обшук у домоволодінні, де фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно.
Відповідно до положення ст. 98 КПК України, вказані предмети мають ознаки речового доказу, тобто є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що зберегли його сліди та можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.
09.11.2023 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Речі та документи, вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , являють собою матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність вказаної особи до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, встановлено, що речі та документи, вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вилучення вказаних речей здійснено безпосередньо за місцем фактичного проживання останньої.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані речі та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів, які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява прокурора, в якій він просив проводити судове засідання по клопотанню про накладення арешту на майно без його участі. Клопотання підтримує та просить його задовольнити (а.с. 47).
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 , в якій вона просить провести судове засідання без її участі (а.с. 48).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2023 надано дозвіл слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у домоволодінні та надвірних прибудинкових спорудах, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить громадянину ОСОБА_6 з метою виявлення та вилучення документів, речей, чорнових записів, електронних носіїв інформації, мобільних терміналів, планшетів, комп`ютерної техніки, засобів зв`язку та предметів, які можуть бути використані як доказ факту причетності ОСОБА_4 до вчинення злочинних дій за вищевказаних обставин (а.с. 37-38).
09.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2023 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 07.06 год. до 09.52 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 09.11.2023, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 39-42).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 09.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy J5», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з сім картами із номерами телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , чорного кольору, без паролю; флеш-носій марки «Kingston» 2 GB, зазначений номер SD-CO26 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місце зберігання арештованого майна слідчий відділ УСБУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1