Справа № 204/7412/22
Провадження № 1-кп/204/253/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000334, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, грузина, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньо-технічною освітою, раніше судимого:

- 02.02.2021 Куйбишевським районним судом м. Донецька за ч. 1 ст. 198 КК України до покарання у вигляді 1 р. обмеження волі, на підставі ст.ст. 75-76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 28.05.20212 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 240 год громадських робіт;

- 01.11.2012 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19.12.2012 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська розглядається вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор подала до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 . Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна. ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем свого мешкання, що у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. У свою чергу, при запровадженому військовому стані в умовах збройної агресії РФ проти України, ОСОБА_5 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може у тому числі вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» численною евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до неї, до який у тому числі відноситься м. Покровськ Донецької області, до інших територій України. Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, не має будь-якого офіційного або неофіційного легального заробітку, що дає підстави вважати, що останній заробляв на проживання виключно шляхом збуту наркотичних засобів та психотропних речовин. В умовах воєнного стану та війни України проти РФ, обвинувачуваний не став займатись суспільно-корисною працею чи пошуком працевлаштування, або працею, направленою на підтримання Держави в умовах війни з РФ, а навпаки, скористався запровадженим воєнним часом в України та став займатись незаконним збутом особливо небезпечних психотропних речовин, особливо небезпечних наркотичних засобів на території м. Покровськ, м. Білозерське, м. Добропілля та Добропільського р-ну Донецької області з метою виключно особистої наживи та незаконного заробітку. Враховуючи фінансовий стан обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутність постійного джерела доходів, його залежність від наркотичного засобу, що засвідчує його перебування на обліку у лікаря нарколога ЦМЛ «Добропільська ДІЛ» з 26.02.2022 з діагнозом синдром залежності від опіатів, тому для придбання наркотичних засобів та з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Таким чином є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 схильний до вчинення нових злочинів, та перебуваючи на волі, продовжить свою злочинну діяльність. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила суд його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала в повному обсязі, просила змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою. Крім того, при розгляді клопотання прокурора просила врахувати що обвинувачений ає хворобу, має на утримані дитину

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку захисника в повному обсязі.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Положеннями статей 131-132, 176 КПК України, визначено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 3 ст.199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (рішення ЄСПЛ по справі «Ілійков проти Болгарії»).

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує стадію судового провадження, воєнний стан, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі визнання винуватості судом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі та усвідомлюючи можливість застосування тяжкого покарання у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, обвинувачений може переховуватися від суду, у тому числі й на території РФ, враховуючи режим воєнного стану на території України. У разі незастосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, остатній може повернутися до місця свого мешкання у місто Білозерське Донецької області, поблизу якого на даний час відбуваються бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація відносно України, може привести до тимчасової окупації територій та призвести до ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності. Вказане дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_5 може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації. З огляду на відсутність офіційного джерела доходу, а також особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, враховуючи суть інкримінованого йому кримінального правопорушення, існують підстави, що для забезпечення життєдіяльності обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інший злочин.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, суд зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, враховуючи доведеність недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, обґрунтованості підозри, дійсних та триваючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим та відсутність обставин, які не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, суд доходить висновку, що існує необхідність у продовженні застосованого стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Доказів того, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час змінилися, суду не надано, відтак, клопотання сторони захисту про зміну застосованого запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід задоволенню не підлягає. Посилання захисника, як на одну з підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, наявності в нього міцних соціальних зав`язків, в даному випадку не є таким фактором, який суттєво зменшує наявність встановлених ризиків. Щодо посилань сторони захисту на наявність хвороби у обвинуваченого, то дана обставина не може бути підставою для зміни застосованого запобіжного заходу, оскільки обвинувачений має право на отримання медичної допомоги відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, дані про його особу, наявні ризики кримінального провадження, суд вважає за доцільне визначити розмір застави в цьому кримінальному провадженні у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 грн., та буде достатньою для забезпечення його процесуальної поведінки та у відповідності до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 5 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 22 березня 2024 року включно.

Визначити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в кримінальному провадженні у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 214 720 гривень (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять).

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_5 визначеної застави у розмірі 214 720 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 22.03.2024 року виконувати наступні обов`язки: прибувати до прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24.01.2024 року.

Суддя ОСОБА_1