УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

м. Київ

справа № 464/7111/14-к

провадження № 51-3242ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року,

встановив:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року щодо нього за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року вищезазначену ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Доводи касаційної скарги та її вимоги

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування оскаржених судових рішень з підстав, передбачених ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що місцевий суд безпідставно відмовив йому у перегляді вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами, з чим погодився і суд апеляційної інстанції.

Стверджує, що суд не розглянув відображених в поданих до суду заяві та повторній заяві доводів про наявність, на його переконання, фактів штучного створення та підроблення доказів у кримінальному провадженні. Зокрема, ним до суду першої інстанції було подано ряд клопотань про дослідження доказів, матеріалів справи, звукозаписів судових засідань, які суд не розглянув та всупереч вимогам ст. 350 КПК не ухвалив жодного рішення з цього приводу.

Посилається на висновки, відображені в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі № 754/10422/16-к, на підставі яких стверджує, що нововиявлені обставини також є і ті, що викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному стані з елементами предмета доказування у кримінальній справі, що не було враховано судами попередніх інстанцій.

Суд апеляційної інстанції, за змістом касаційної скарги, переглядаючи ухвалу місцевого суду, не дотримався приписів статей 404, 409, 410, 411 КПК, не відповів на подані засудженим клопотання, зокрема про повторне дослідження доказів, про які йшлося в суді першої інстанції.

Засуджений наголошує, що суди дійшли помилкових висновків про те, що значна частина клопотань стосується дослідження доказів у справі № 464/7111/14-к, які вже були предметом такого дослідження та яким надана оцінка.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд доходить висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За змістом оскарженої ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року щодо нього за нововиявленими обставинами, яку обґрунтував тим, що не погоджується з вироком суду, вважає його незаконним та таким, що містить істотні суперечності, не відповідає фактичним обставинам справи, технічним записам судових засідань, а саме показанням учасників судового процесу. Зазначив, що судом, серед іншого, відмовлено у задоволенні клопотання про допит певних осіб, дослідження доказів для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Розгляд кримінального провадження здійснено за відсутності одного з потерпілих, який належним чином не був повідомлений про розгляд справи, при цьому основа обвинувачення пов`язана з таким потерпілим. Вважає також, що існують підстави для закриття провадження у справі. Крім цього, за доводами засудженого, судом застосовано закон про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню та призначено покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами з огляду на те, що вказані ОСОБА_4 у заяві обставини фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням, аналізу доказів та переліку недоліків, які, на його думку, допущено судом при ухваленні вироку. Суд встановив, що наведені засудженим обставини були предметом дослідження та відповідно були відомі суду на час судового розгляду, що виключає можливість віднесення таких до нововиявлених у розумінні ст. 459 КПК.

Суд небезпідставно виходив з того, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення і суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що вони можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, як зазначив місцевий суд, зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

В обґрунтування мотивів постановленого рішення суд також врахував висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі № 754/10422/16-к, у якій, серед іншого, розтлумачено які обставини можуть вважатися нововиявленими та якими ознаками вони характеризуються.

Апеляційний суд ухвалою від 19 жовтня 2023 року залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого на вищевказану ухвалу місцевого суду з тих підстав, що не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційної скарги засудженого щодо того, що місцевий суд не дотримався вимог КПК, не з`ясував обставин, які підтверджені доказами, не дослідив та не оцінив докази відповідно до ст. 94 КПК, не навів належних і достатніх мотивів ухвалення судового рішення та причин відмови у задоволенні клопотань, не виніс ухвал по кожному з клопотань, як цього вимагає ст. 350 КПК, не врахував посилання на факти, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, не дослідив жодного документа, на які були посилання в заяві та клопотаннях тощо, та дійшов висновку про їх необґрунтованість.

Колегія суддів врахувала висновки, відображені у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 315/793/16-к, за якими процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах, а перевіряє лише наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження покликаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути. Зазначене сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності.

Апеляційний суд врахував, що такими нововиявленими обставинами, як штучне створення та підроблення доказів, на яке посилається засуджений, у розумінні ч. 2 ст. 459 КПК може полягати у підбуренні свідків або потерпілих до давання неправдивих показань, підробці документів, що є доказами в кримінальній справі, знищенні справжніх документів тощо, при цьому такі обставини можуть бути установлені, зокрема, ухваленням та набранням законної сили вироком суду першої інстанції, в якому констатовано умисне надання свідком, потерпілим показань, в яких повністю чи частково перекручені обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належного підтвердження того, що, у даному кримінальному провадженні показання свідків та потерпілих, які покладені в основу вироку, є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки чи підбурювання стороною обвинувачення, як встановлено судом, стороною захисту суду не надано.

Що стосується доводів засудженого щодо не розгляду судом першої інстанції поданих ним клопотань, то колегією суддів встановлено, що вказані клопотання були предметом розгляду суду першої інстанції, за результатами якого, з`ясувавши думку учасників процесу, було відмовлено в порядку ч. 4 ст. 371 КПК.

Перевіряючи правильність такого рішення, судом встановлено, що значна частина клопотань засудженого стосується дослідження доказів у справі № 464/7111/14-к, які вже були предметом дослідження та яким була надана оцінка, в тому числі судами апеляційної та касаційної інстанцій. Крім того, засудженим було заявлено клопотання про повернення обвинувального акта, яке не вирішується на даній стадії, та переведення його із Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)», порушень при вирішенні якого судом апеляційної інстанції не виявлено.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та доходить переконання, що ухвала місцевого суду є належно умотивованою й обґрунтованою, за змістом відповідає вимогам статей 370, 372, 459, 466, 467 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення.

Суд апеляційної інстанції перевірив усі доводи апеляційної скарги засудженого, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, надав на них вичерпні відповіді. Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви постановленого рішення є обґрунтованими. Вважати ці висновки неправильними підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 405-407, 419, 459, 462 КПК.

Доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції порядку здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеного у кримінальному процесуальному законі, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано Главою 34 КПК.

Приписами ст. 459 КПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, за частиною 2 зазначеної норми, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як виснувано Верховним Судом в постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 754/10422/16-к, на яку, серед іншого засуджений посилається в касаційній скарзі, нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю суду; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, разом з відповідною заявою суду необхідно надати належне підтвердження того, що обставини, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, на які особа посилається як на нововиявлені, які покладені в основу вироку є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки, надати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би були встановлені такі факти.

Тобто, стверджуючи про такі обставини, як то підробка підпису засудженого на документах, штучне створення або підроблення доказів, які покладені в основу обвинувачення тощо, засудженому необхідно надати суду відповідні процесуальні рішення, якими такі факти встановлено (вирок суду, що набрав законної сили), або навести такі юридичні факти, які спростовують елементи предмета доказування через їх попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Як уже було враховано судами попередніх інстанцій та зазначено в оскаржених судових рішеннях, процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю природою не є повторним розглядом справи по суті, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей.

Всупереч приписами ст. 459 КПК, усталеній практиці Верховного Суду щодо визначення того, які обставини можуть вважатися нововиявленими та якими ознаками вони характеризуються, враховуючи зміст оскаржених судових рішень, засуджений до місцевого суду звернувся із заявою, в якій формально послався на наявність обставин, передбачених приписами п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, проте не надав суду належного підтвердження таким обставинам, з огляду на щомісцевим судом обґрунтовано відхилено клопотання сторони захисту про дослідження доказів по справі. Не наведено таких обставин засудженим з належним підтвердженням їх існування і в касаційній скарзі.

З урахуванням викладеного вище, Суд доходить висновку, що у поданій скарзі не наведено обставин чи інших доводів, які би свідчили, що у даному провадженні було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, з огляду на що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 необхідно відмовити на підставі приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3