ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 захисника підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду Черкаської області від 28.09.2023, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села

Білозір`я, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, що має середню освіту, неодружений, працюючий вантажником на ТОВ «Полірітм-Буд», на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 22.03.2013 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 104 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2. 19.08.2013 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК до 4-ох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі у виховній колонії для неповнолітніх осіб чоловічої статі вперше засуджених до позбавлення волі;

3. 21.02.2018 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. За результатами перегляду вироку 24.05.2018 вироком Апеляційного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років у виправній колонії середнього рівня безпеки для раніше судимих. Звільнений 29.08.2023 по відбуттю міри покарання;

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26.11.2023 включно без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду Черкаської області від 28.09.2023 задоволено клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 дніва саме: з 28.09.2023 року по 26.11.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі на строк до восьми років, слідчим суддею враховано те, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості перебування його під вартою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, наведені слідчим і прокурором у клопотанні знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи її необґрунтованою, необ`єктивною та незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що слідчий суддя формально перевірив достовірність підстав для задоволення клопотання слідчого, а зазначених у ньому фактів не встановив через їх відсутність. Жодного доказу наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України стороною обвинувачення надано не було. Так, не підтверджено ризик щодо можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення не є безумовною підставою для застосування найтяжчого запобіжного заходу. Ризик можливого знищення чи спотворення речових доказів, зокрема, дерев`яного предмету зовні схожого на биту, спростовується тим, що подія відбулася 18.09.2023, а підозра підзахисному вручена 28.09.2023, отже якби ОСОБА_8 мав на меті знищити чи спотворити речовий доказ, то давно б це зробив і це свідчить про те, що останній не збирався і не збирається якимось чином перешкоджати встановленню об`єктивної істини у справі. На думку захисника ризик щодо можливого впливу підозрюваним на потерпілого спростовується тим, що з початку досудового розслідування такого не відбулося, на меті підозрюваний такого не мав та сам зацікавлений об`єктивно розібратися у ситуації, яка склалася з потерпілим, який є його родичем. Стосовно ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення через те, що він раніше був судимий не є безумовною підставою для підтвердження такого ризику.

Крім того, захисник вказує на необґрунтованість пред`явленої підозри. Так, тяжкість тілесних ушкоджень потерпілого відповідно до вимог діючого законодавства не встановлена, судово-медична експертиза з цього питання не проведена. Також не проведено відповідної експертизи причинного зв`язку між наявними тілесними ушкодженнями у потерпілого та діями його підзахисного, оскільки подія відбулася 18.09.2023, а за медичною допомогою ОСОБА_10 звернувся лише 28.09.2023, отже існує питання чи міг останній отримати тяжкі тілесні ушкодження за інших обставин.

Також захисник звертає увагу апеляційного суду, що його підзахисний офіційно працює та має постійне місце реєстрації та проживання.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника підозрюваного, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Підозрюваний ОСОБА_8 не виявив бажання приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, при цьому ні він сам особисто ні його захисник не заявляли про те, що він бажає приймати участи в розгляді даної апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003020 від 21.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2023 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з умислом направленим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, наніс не менше чотирьох ударів дерев`яним предметом в область грудної клітини з лівого боку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, закритого перелому 7-8 ребер зліва, закритого лівобічного пневмотораксу, які згідно до наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок чого 20.09.2023 ОСОБА_10 було госпіталізовано до КНП «Черкаська центральна районна лікарня» Червонослобідської сільської ради.

По даному факту СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області 21.09.2023 відкрито кримінальне провадження № 0003020, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

28.09.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується: даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 23.09.2023; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 23.09.2023; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 26.09.2023; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 26.09.2023; даними протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 26.09.2023; даними довідки з КНП «Черкаська центральна районна лікарня» Червонослобідської сільської ради стосовно ОСОБА_10 від 26.09.2023.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який посягає на життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, може залишити місце свого проживання, таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи те, що знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме дерев`яний предмет, зовні схожий на биту на даний момент не вилучено, перебуваючи на волі останній матиме можливість знищити чи спотворити речові докази, враховуючи також той факт, що наразі усі необхідні слідчі дії не проведені у даному кримінальному провадженні і може виникнути необхідність у огляді місця вчинення кримінального правопорушення;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме приймаючи до уваги те, що ОСОБА_8 достовірно відоме місце проживання потерпілого та свідків, тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них незаконно впливати та узгодити показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме враховуючи те, що ОСОБА_8 був засуджений за вчинення умисних/корисливих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин вже із застосуванням насильства, що свідчить про ризик вчинення нових злочинів.

Враховуючи, що підозрюваний, вчинив тяжкий злочини, який посягає на життя та здоров`я особи за який передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також те, що в кримінальному провадженні проведені не всі необхідні слідчі (розшукові) дії є підставою вважати, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий просив слідчого суддю врахувати поведінку підозрюваного після вчинення злочину, який не надав домедичну допомогу потерпілому ОСОБА_10 , з місця вчинення зник та уникав будь-якого спілкування з працівниками поліції, хоча достовірно знав, що потерпілий ОСОБА_10 внаслідок отриманих травм, перебуває в закладі охорони здоров`я в тяжкому стані.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слідчий вказав на відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного. Так, на даний час ОСОБА_8 не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, вчинив злочин, який посягає на життя та здоров`я особи, наявність непогашених судимостей, репутацію підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, просив врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його особу, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, враховуючи його вік, стан здоров`я, існуючу можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

У клопотанні слідчий просив, враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 60 днів, без визначенням розміру застави.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні знайшли своє підтвердження, а вік і стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його перебування під вартою.

При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею об`єктивно вказано на те, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, мають бути відхилені, адже тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В противагу доводам апеляційної скарги, щодо відсутності ризиків, наведених у клопотанні слідчого та те, що його підзахисний офіційно працює, має постійне місце реєстрації та проживання, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, ч. 1 ст. 121 КК України, який є тяжким злочином та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Також апеляційний суд враховує особу підозрюваного. Так, ОСОБА_8 раніше був неодноразово засуджений. Востаннє вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.05.2018 до п`яти років позбавлення волі (а.с.24-25). Згідно довідки про звільнення звільнений 29.08.2023 по відбуттю міри покарання (а.с.20). Проте, за даними досудового розслідування 18.09.2023 підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення. Вказане свідчить про стійке неприйняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує його як особу, що становить підвищену суспільну небезпеку.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, при розгляді питання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою вищезазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано належним чином. Так, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Посилання сторони захисту щодо можливості обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою були предметом розгляду слідчим суддею та їм дана належна процесуальна оцінка, що спростовує їх і в апеляційній скарзі захисника про те, що прокурором та слідчим така неможливість не доведена.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості пред`явленої підозри та те, що стороною обвинувачення не проведено ряду судово-медичних експертиз, апеляційний суд виходить з того, що у даному випадку до питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, у тому числі і проведення необхідних експертиз.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою без можливості внесення застави (ч. 4 ст. 183 КПК України), а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді не надано.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду Черкаської області від 28.09.2023 про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26.11.2023 включно без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді