Справа № 449/1230/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перемишляни кримінальне провадження внесеному в ЄРДР за № 0000206 від 19.09.2023р., щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Іванівна Перемишлянського району Львівської області, українця, громадянина України, розлученого, з середньо- спеціальною освітою, депутатом не являється, особи з інвалідністю III групи, не працюючого, раніше не судимого (судимість погашена), зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 впродовж жовтня 2022 року - вересня 2023 року умисно, систематично, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скоював щодо своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство (словесні образи та сварки). Зокрема, такі події мали місце: о 17 год. 30 хв. 8 жовтня 2022 року; о 17 год. 30 хв. 29 липня 2023 року; о 22 год. 30 хв. 18 вересня 2023 року. По перших двох епізодах обвинувачений притягався до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вищевказаними насильницькими діями, ОСОБА_4 умисно систематично вчиняв психологічного насильства щодо своєї матері, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої, тобто скоїв кримінального правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбачених ст.126-1 КК України, визнав. Обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив. Розповів, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дійсно сварився з мамою, однак з якого приводу він не пам`ятає. У вчиненому розкаюється. З вересня 2023 року і до тепер обвинувачений не вживає алкогольні напої та не свариться з мамою.

Потерпіла ОСОБА_5 (мати) в судовому засіданні підтвердила факти неодноразових конфліктів, а також нецензурну лайку з боку обвинуваченого, особливо, коли він перебував в нетверезому стані. Підтвердила суду, що після останньої сварки (у вересні 2023 року) і до тепер, син не п`є та сварок між ними не виникало. Просила суд строго його не карати.

Оцінюючи дані обвинуваченим та потерпілою покази, зважаючи на обставини викладені в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, оскільки він вчиняв систематичне умисне психологічне насильство до членів своєї сім`ї з якими проживає (до своєї матері).

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді одного року обмеження волі з можливістю застосування ст.75 КК України, оскільки за станом здоров`я обвинувачений не здатний відбути покарання у вигляд громадських робіт.

Обвинувачений та потерпіла проти такої міри покарання не заперечували.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії злочину невеликої тяжкості, особу винного, який, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку з приводу наркологічного захворювання чи психіатричного захворювання не перебуває, раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України є: рецидив кримінального правопорушення; вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Визначаючи міру покарання, суд вважає за доцільним врахувати думку сторін та призначити обвинуваченому покарання у вигляді одного року обмеження волі з можливістю застосування ст.75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-376 КПК України, ст. 12, 65, 75,76, ст.126-1 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченому ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та місця роботи.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1