В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/22265/23, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002059 від 04.10.2023 року , про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Закарпатської області, смт. Міжгір`я, громадянки України, українки за національністю, пенсіонерка, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора - ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинувачена - ОСОБА_3

захисник обвинуваченої - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 приблизно о 14:10 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2, побачила пакет білого кольору, всередині якого знаходився мобільний телефон марки «Apple» iPhone 13 (128 Гб). В цей час в ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом ОСОБА_3 підійшла до пакету всередині якого знаходився мобільний телефон, скориставшись моментом, коли за нею ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу взяла пакет з мобільним телефоном марки Apple» iPhone 13 (128 Гб), після чого разом з викраденим майном, маючи можливість розпоряджатися на власний розсуд, ОСОБА_3 , пішла в невідомому напрямку та в подальшому використовувала викрадений мобільний телефон у власних цілях. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 24 424,00 гривні. Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. В судовому засіданні прокурор надав суду угоду про визнання винуватості укладену між прокурором ОСОБА_7 , та обвинуваченою ОСОБА_3 , у присутності захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про визнання винуватості від 18.01.2024 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов. Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_7 , та обвинувачена ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої. Обвинувачена ОСОБА_3 , зобов`язалася беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 , повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідна. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнала повністю. Окрім того, ОСОБА_3 , підтвердила суду, що угода про визнання винуватості від 18.01.2024 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просила її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_6 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_3 , не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 18.01.2024 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 18.01.2024 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не притягалася до кримінальної відповідальності , відповідно до листа КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного злоров`я та медицини залежностей» ОСОБА_3 по медичну допомогу не зверталася.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому неодноразово продовжено.

Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 18.01.2024 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , та обвинуваченою ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази і арешт майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Процесуальні витрати

Згідно ч.1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи,тому вони підлягають стягненню з обвинуваченої.

Запобіжний захід

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченої будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 18.01.2024 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у присутності захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на засуджену ОСОБА_3 обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1 195,00 гривень за проведення судових експертиз.

Розяснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати. Речові докази у кримінальному провадженні :

- мобільний телефон марки "Iphone 13" IMEI НОМЕР_1 , який упаковано до спец. Пакету НПУ СУ ВУМ 0112208 - після вступу вироку в законну силу залишити в розпорядженні власника;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1