Провадження №1-кп/389/147/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року колегія суддів Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників обвинувачених - адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000750 від 29 листопада 2018 року, стосовно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого з адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області вирок від 29.10.2019 за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

-обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України,

неповнолітнього ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, ученя Олександрійського професійного аграрного ліцею, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області від 23.11.2018 року, за ч.2 ст.186 КК України, до 4 років позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області від 29.10.2019 за ч.3 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Обвинувачений ОСОБА_6 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 скоїли:незаконне проникнення до житла особи та зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене групою осіб, за наступних обставин.

29.11.2018 року в період часу з 03.00 години до 04.00 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з неповнолітнім ОСОБА_10 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходились на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , належного потерпілій ОСОБА_11 , де, спільно, за попередньою змовою між собою, діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження запираючого пристрою на вхідних дерев`яних дверях, а саме замка, всупереч волі власниці ОСОБА_11 та за відсутності визначених законом підстав, проникли в середину житлового будинку АДРЕСА_4 , чим здійснили незаконне проникнення до житла потерпілої ОСОБА_11 ..

Крім цього, 29.11.2018 року в період з 03 до 04 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з неповнолітнім ОСОБА_10 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, спільно, за попередньою змовою між собою, прибули до території домоволодіння АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_11 , з метою вступити в статеві зносини природним шляхом. Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_6 разом з неповнолітнім ОСОБА_10 , шляхом пошкодження вхідних дверей приміщення будинку, проникли в середину.

Перебуваючи в середині приміщення вищевказаного будинку, ОСОБА_6 , за допомогою сили рук, повалив ОСОБА_11 на ліжко, коли остання лежала, роздягнув її, після чого, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке проявилось у висловлюванні в адресу ОСОБА_11 погроз фізичною розправою, роздягнувся сам, виліз на ОСОБА_11 , при цьому тримаючи своєю правою рукою її руки складеними на грудях, чим вплинув на потерпілу та частково подолав її опір, та примусив потерпілу, проти її волі, вступити з ним в насильницький статевий акт.

Перебуваючи в середині приміщення вищевказаного будинку, неповнолітній ОСОБА_10 , за допомогою сили рук, повалив ОСОБА_11 на ліжко, роздягнув її, після чого, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке проявилось у висловлюванні в адресу ОСОБА_11 погроз фізичною розправою, роздягнувся сам, виліз на ОСОБА_11 , при цьому, демонструючи мотузку, вплинув на потерпілу та частково подолав її опір, та примусив потерпілу, проти її волі, вступити з ним в насильницький статевий акт.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України, не визнав. Надав суду показання, відповідно до яких 28.11.2018 зустрівся з ОСОБА_10 , в центрі села, біля стадіону, здається це вул. Центральна, мав при собі пляшку горілки, яку взяв із собою з дому. З ОСОБА_10 , він алкоголь не вживав. Близько 22.00-23.00 год. вирішили погуляти та пішли до потерпілої ОСОБА_11 , з якою були до цього знайомі. Прийшовши до неї, постукав у двері, і вона відкрила. Вони з ОСОБА_10 зайшли до хати. ОСОБА_10 був у прихожій, і був там десь 2-3 хв., оскільки зрозумів, що він та ОСОБА_11 будемо пити горілку. Але він не захотів та пішов. Випили разом з ОСОБА_11 десь по 50 гр. горілки, а потім переспали. Після чого остання почала вимагати, щоб він дав їй 300 грн., але відмовив та розлютився і йдучи від неї, вибив їй крайнє вуглове вікно і пішов додому. Після цього побачив ОСОБА_11 коли до нього приїхала поліція. Також доповнив, що раніше декілька разів мав інтимні стосунки з ОСОБА_11 за що давав їй по 200-250 грн. Тому, не думав, що після цього вона звернеться до поліції з заявою, оскільки ніякого зґвалтування не було, все відбулося з її згоди, без її дозволу до будинку ніхто не заходив, вона відкрила двері сама. А вікно він їй розбив, вже йдучи від неї, бо вона вимагала від нього гроші за секс. Тож, думає, що саме через це вона так помстилася та звернулася до поліції. Крім того, заначив, що його 30.11.2018 його затримали.

Допитаний під час судового розгляду неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в скоєнні скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України, не визнав та надав суду показання, відповідно до яких, 28.11.2018 року десь о 22.00 год. зустрівся з ОСОБА_6 в центрі села, біля стадіону. Вони посиділи на зупинці, поговорили. Потім. ОСОБА_6 запропонував піти в гості до ОСОБА_11 , яку він знав раніше. Вони прийшли до неї у двір, двері були зачинені, ОСОБА_6 постукав у вікно і та відкрила двері. Дома вона була сама, її сина вдома не було, він був на навчанні. Вони зайшли до веранди будинку. Він побув там хвилин 5, оскільки з розмови зрозумів, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 будуть вживати алкоголь, а оскільки він не п`є, він вирішив піти. Після чого він відразу пішов додому.

Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_11 надала суду показання, відповідно до яких, того дня - 29.11.2018 року була вдома сама. Десь о 02.30 годині ночі почула в дворі гавкіт собаки та чоловічі голоси, почала визирати у вікно. Вікно розбили і ОСОБА_6 почав кричати, щоб вона відчинила двері. Через розбите вікно залетіла лопата, вона злякалась, почала дзвонити сусідці. В цей час обвинувачені викрутили «пробки» і погасло світло, потім вони зірвали гачок на вхідних дверях і, без її згоди, зайшли в будинок. Вона постійно просила обвинувачених не заходити в її будинок, однак ніхто на це не зважав. Коли обвинувачені зайшли в будинок, вона сиділа в кріслі, ОСОБА_6 схопив її за руку і потягнув до дивана, утримуючи руки, стягнув білизну з зґвалтував природнім способом. ОСОБА_10 хотів зв`язати шнурком руки, однак не зробив цього, потім теж зґвалтував її природнім способом. Під час ґвалтування обидва обвинувачені погрожували їй, щоб вона нікому нічого не розповідала. ОСОБА_6 вона впізнала по голосу, крім того, коли виривалась, стягнула з його обличчя шарф, тож бачила його обличчя, ОСОБА_10 теж був з шарфом на обличчі. ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_10 був тверезий. Цивільний позов потерпілою не подано.

06.12.2022 потерпіла ОСОБА_11 надала до суду письмову заяву з проханням, в зв`язку з ситуацією в країні подальший розгляд справи проводити за її відсутності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 надала суду показання, відповідно до яких знає як потерпілу ОСОБА_11 так і обвинувачених, оскільки вони всі. Також повідомила, що 29.11.2018 о 03.00 годині ночі до неї зателефонувала ОСОБА_11 , яка кричала в трубку телефону, що їй дуже страшно, хтось вибиває їй двері. Вона кричала, в цей час окрім її крику чула в телефон, що щось дійсно відбувається, було чутно сильний гуркіт, якісь незрозумілі звуки, а потім чоловічі голоси. Також почула сказану ОСОБА_11 фразу « ОСОБА_6 , це ти ? Я тебе впізнала». А далі, стала чути звук в телефоні віддалено та зрозуміла, що мабуть телефон у неї забрали або вибили з рук, але зв`язок при цьому не перервався, тому далі чула все що відбувалося відділено. А саме, чула чоловічі голоси, один з яких запитав «Ну що ти вже заспокоїлася ?», чула голос ОСОБА_11 , яка плакала, казала «Беріть що хочете, тільки не чіпайте мене, що мав від мене треба ?» Далі було відділено чутно чоловічі голоси, гуркіт стукіт. В той час, вона поліцію не викликала, а слухала в трубку що відбувається. Потім розбудила чоловіка, розповіла йому, тому вони і зайшли ще за однією сусідкою та пішли до ОСОБА_11 . Прийшовши до ОСОБА_11 у двір, побачили, побиті вікна, а в хаті - повно побитого скла. Коли вони зайшли ОСОБА_11 навіть не могла говорити, була заплакана, ледве розтормошили. Почали розпитувати, що сталося, і вона розповіла, що її зґвалтували. Вона відразу сказала, що це були ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Щодо подробиць, сказала, що вони це зробили по черзі, спочатку ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_10 . Вона була в дуже пригніченому стані, її сильно трясло. В кімнаті де вона спала, був безлад. Ії увагу привернула мотузка, яка лежала долі. Коли вона запитала у потерпілої про цю мотузку, та відповіла, що коли побачила її у ОСОБА_10 , то це ще сильніше її налякало. Опору вона не чинила, оскілки вони їй погрожували і вона їх дуже сильно боялася за своє життя. Після чого, вона особисто викликала поліцію і дочекалася її приїзду. Коли приїхала поліція, почали про все розпитувати у потерпілої, знімали відбитки пальців.

Представник служби у справах дітей просив призначити покарання з урахуванням того, що обвинувачений є неповнолітнім.

В судових дебатах адвокат обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 захищаючи свого підзахисного, звернулася до суду з промовою, в якій зазначила, що в якості доказів вини ОСОБА_6 стороною обвинувачення представлено: покази потерпілої про те, що дві особи проникли до її будинку та зґвалтували. Про ОСОБА_6 , дізналася виключно за його голосом, оскільки вказує, що обличчя нападників були закритті шарфами, руки були в печатках, які не знімали. Тобто, їхні обличчя не бачила. При цьому, на питання як близько його знала, щоб так добре знати голос щоб впізнавати, потерпіла зауважила, що знала просто як мешканця села, віталася, проте ніколи не розмовляла. При цьому потерпіла вказала, що ОСОБА_6 начебто спочатку намагався змінювати голос. Однак, кількість мешканців с.Головківка перевищує 2000 осіб. Тож, велика вірогідність того, що впізнання за голосом було помилковим. Сторона обвинувачення не проводила за участю потерпілої впізнання по голосу, не проводила жодного слідчого експерименту з потерпілою на предмет перевірки її спроможності впізнати ОСОБА_6 за голосом серед хоча б кількох осіб зі схожими голосами. Згідно протоколу впізнання від 29.11.2018 вона впізнала ОСОБА_6 серед інших осіб по фотографіям за зовнішністю, а не за голосом. Цей протокол є доказом виключно того, що потерпіла знає як виглядає ОСОБА_6 , що не дивно, оскільки вони односельчани. То ж таке впізнання потерпілою в нападнику саме її підзахисного, вважає сумнівним, таким, що не може бути покладено в основу вироку.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_6 погрожував потерпілій застосуванням фізичного насильства, яке виявилося у висловлюванні на адресу останньої погроз фізичною розправою. Однак, згідно показів потерпілої та особа, в якій вона нібито впізнала ОСОБА_6 , ніяких погроз щодо неї не висловлювала, а вона сама опір не чинила. Погрози були від іншого учасника, який приніс мотузку та хотів зв`язати їй руки та демонстрував ножі.

Сторона обвинувачення, як доказ вини, надала протоколи слідчих експериментів від 17.01.2019 р. з потерпілою та свідком ОСОБА_20 . Але під час перегляду відеозаписів: і слідчих експериментів, виявилося, що в ході так званих слідчих експериментів не ставилися питання з метою перевірки показів цих осіб, відтворення обставин не відбувалося. Потерпіла і свідки давали покази під відеозапис. Тобто, відбувалося процесуальне закріплення показів під відеозапис. За таких обставин вважає, що протоколи слідчого експерименту з потерпілою, слідчого експерименту з свідком ОСОБА_20 не є належними доказами та не мють доказового значення, ці особи були допитані в суді і виключно їх покази надані безпосередню суду, мають прийматися до уваги.

Сторона обвинувачення, як на доказ вини ОСОБА_6 посилається на протокол НСРД в 12.04.2019р. Під час дослідження даного доказу захист звертав увагу суду на недопустимість даного доказу. Протокол НСРД презентується обвинуваченням як втручання у приватне спілкування шляхом аудіо, відеоконтролю. Однак, відповідно до ст.258 КПК втручання у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умови, якщо учасники спілкуваня мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним.

В даному ж випадку, при застосуванні до ОСОБА_6 НСРД. він перебував в СІЗО, до нього з`явився оперуповноважений, який раніше вже з ним спілкувався і ОСОБА_6 точно знав, що це працівник поліції і відбувся фактично допит, в ході якого працівник поліції задавав послідовні та уточнюючі запитання для з`ясування обставин, а ОСОБА_6 фактично надавав покази, усвідомлюючи, що це спілкування не являється приватним, що його співрозмовник мав владні повноваження, а сам він перебуває в місці позбавлення волі. Такі покази, надані обвинуваченим працівнику поліції на стадії досудового розслідування, не мають жодного доказового значення, ВС в постанові від 07.05.2019р. №654/3305/15-к зробив правовий висновок про те, що «спілкування обвинуваченого з оперуповноваженим з приводу обставин події в жодному разі не можна визнати слідчою (розшуковою) дією - аудіо- відеоконтроль. (різновид втручання у приватне спілкування). Відповідно до ч.1 cт.87 КПК це докази, здобуті з істотним порушенням прав і є недопустимими».

Таким чином цей протокол не відповідає вимогам ст.256, 258 КПК і має бути визнаний недопустимим доказом на підставі ч.1 ст.87 КПК України. Сторона обвинувачення посилається на ряд експертиз, як на доказ вини обвинувачених. Однак, якщо детально аналізувати висновки експертів, то жоден з них не є безспірним доказом, який би вказував на те, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин.

Відповідно до висновку експерта №970 від 07.05.2019 р. на ножі з будинку потерпілої знайдено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6 . Однак, потерпіла наполягала на тому, що нападники весь час в її будинку були в перчатках і не знімали їх, тож нападники не могли залишити свої клітини з ядрами на ножі. Якщо досліджені зразки клітин дійсно належать ОСОБА_6 , то з урахуванням показів потерпілої він міг залишити їх на ножі лише в інший день і за інших обставин. Тож даний доказ ні окремо, ні в сукупності з іншими доказами, не доводить вини ОСОБА_6 . Однак, при цьому узгоджується з поясненнями ОСОБА_6 про те, що він бував у будинку потерпілої.

Згідно висновку експерта №972 від 08.05.2019р. в зрізах нігтьових пластин з рук ОСОБА_6 , виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються лише з генетичними ознаками його крові. Походження слідів від ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 виключається.

Згідно висновків судово-медичної імунологічної експертизи №3/826 та №2/825 від 10.01.2019р. від 11.01.2019 р. на підковдрі, трусах і халаті потерпілої виявлено сліди сперми. Зазначено, що подальша ідентифікація може бути надана при наданні зразків слини осіб. Однак, подальшу ідентифікацію проведено так і не було. Сторона обвинувачення вирішила, що для обвинувачення достатньо виявити сліди сперми, а кому вона належить встановлювати вже не обов`язково. Тож докази того, що виявлена сперма належить саме ОСОБА_6 - відсутні.

Згідно висновку судово-медичної цитологічної експертизи №132 від 22.12.2018р. на трусах та штанях ОСОБА_6 виявлено клітини піхвого епітелію та сперматозоїди. Зазначено, що за групою крові походження клітин піхвого епітелію від ОСОБА_11 не виключається. Але також не можна виключити походження цих клітин від інших осіб з такою ж групою крові як і ОСОБА_11 .

Подальшу ідентифікацію за генетичними ознаками не проведено. Тож докази того, що ці клітини належать саме потерпілій ОСОБА_11 - відсутні.

При цьому, згідно зазначеного висновку експерта №132 в дослідницькій частині «Опис речових доказів», вказано, що надійшов спеціальний пакет з написом, що в ньому знаходяться вилучені під час затримання ОСОБА_6 штани спортивні «Nike» чорного кольору. При цьому в наступному абзаці експерт пише, що після відкриття спеціального пакету в ньому виявлені штани чоловічі спортивні чорного кольору з написом «JUST DO IT» (арк 3 висновку експерта №132).

При цьому при затриманні, а також при подальшому огляді речей ОСОБА_6 , про що 20.11.2018 складено протокол огляду речей, за підписом слідчого та понятих, «штани спортивні синтетичні чорного кольору. В ділянці біля лівої кишені наявна позначка написом «Nike» білого кольору.»

При огляді даного речового доказу в судовому засіданні було встановлено,що на штаня є лише напис "JUST DO IT", однак, напис «Nike», про який зазначає слідчий в протоко, огляду, на штанях відсутній, як і інші логотипи зазначеної фірми. І хоч наявний на оглянутіх штанях напис JUST DO IT є відомим слоганом фірми Nike, однак така розбіжність в описах речових доказів слідчим в протоколі огляду та експертом у висновку, а також абсолютна відсутність на штанях зазначеного в протоколі огляду напису «Nike», дає вагомі підстави для сумнівів в тому, що експертом досліджувалися саме ті штани, що були вилучені у ОСОБА_6 . При цьому, сам обвинувачений також заявив, що досліджені в судовому засіданні штани йому не належать.

Тож чиї штани з написом «JUST DO IT» досліджував експерт і де знаходятьс вилучені у ОСОБА_6 штани з написом « Nike» на даний час не відомо. Зазначила, що обвинувачений сприяв розслідуванню та добровільно видав свій одяг і зауважень дійсно не було. Однак той факт, що експертом досліджено не ті штани, що були вилучені, а зовсім інші, походження яких невідоме, став відомим лише з висновку експерта після дослідження речового доказу.

За таких обставин вважає, що такий речовий доказ, як чорні чоловічі спортивні штани написом «JUST DO IT» є неналежним і недопустимим доказом, оскільки його походження не відоме. У зв`язку з цим є недопустимим доказом також і висновок експерта №132 від 22.12.2018р. в частині дослідження даного речового доказу та відповідних підсумків.

Згідно обвинувального акта обтяжуючою вину обставиною вказано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, однак жодним доказом такий стан ОСОБА_6 не підтверджено. За таких обставин захисник вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які переконливо свідчили б про доведення вини її підзахисного у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Обвинувачення грунтується на її думку лише на припущеннях.

Сам ОСОБА_6 вину не визнав та пояснив, що в день події мав статевий контакт з потерпілою, однак це відбувалося за її згодою, вона сама впустила його до будинку і інтимний зв`язок з потерпілою у нього відбувався не вперше, за що він сплачував потерпілій гроші. Однак цього дня не розрахувався, через що між ними виникла скарка,в процесі якої він побив їй вікна. Тож з мотивів помсти потерпіла заявила в поліцію.

Відповідно до ст.62 Конституції всі сумніви щодо вини обвинуваченого мають трактуватися на його користь. Тому просила постановити виправдовувальний вирок стосовно ОСОБА_6 у зв`язку недоведеністю вини. Крім того, звернула увагу, що за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст.162 КК вже минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України.

Прокурор у судових дебатах звернувся до суду з промовою в якій зауважив, що під час судового розгляду даного кримінального провадження доведено вину ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України, а саме: незаконне проникнення до житла особи. Також матеріалами доведено вину, ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 152 Кримінального кодексу України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_10 , під час розгляду кримінального провадження встановлено, що за місцем проживання останній характеризується негативно. Згідно медичних довідок на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №39 від 29.01.2019 є осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує, висновок судово-наркологічної експертизи від 14.05.2019, згідно якого у ОСОБА_10 синдрому залежності від алкоголю не знайдено, протиалкогольного лікування не потребує.

Також прокурор, просив суд, призначити покарання ОСОБА_10 з урахуванням ст. 71 КК України - вироку Олександрійського міськрайонного суду від 23.11.2018 за сукупністю вироків.

Крім того, як і стороною захисту, прокурором звернуто увагу суду на те, що стосовно ОСОБА_6 в силу ст.49 КК України та стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 в силу ст.106 КК України закінчилися строки давності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України.

Основними причинами вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень прокурор вважає нехтування вимогами закону з боку обвинувачених. За встановлених судом обставин прокурор просив: визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.152, ч.1 ст.162 КК України та постановити, щодо нього обвинувальний вирок. За ч.1 ст.162 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. та відповідно до ст. 49 КК України звільнити від покарання у зв`язку з закінченням строків давності. За ч.3 ст.152 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку від 29 жовтня 2019 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з часу фактичного затримання 29.11.2018 по 28.10.2019, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. Також, до строку покарання зарахувати частково відбуте покарання з 29.10.2019 по 05.10.2023 згідно вироку суду від 29.10.2019.

Визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.152, ч.1 ст. 162 КК України та постановити, щодо нього обвинувальний вирок. Яким за ч.1 ст.162 КК України призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. та відповідно до вимог ст.106 КК України звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. За ч.3 ст.152 КК України призначити ОСОБА_10 покарання у виді 9 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, а саме вироку суду від 23.11.2018 частково приєднати - 1 рік позбавлення волі та остаточно визначити покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку від 23 листопада 2018 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з часу фактичного затримання 29.11.2018 по 28.10.2019, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, до набрання вироком законної сили. Також, до строку покарання зарахувати частково відбуте покарання з 29.10.2019 по 05.10.2023 згідно вироку суду від 29.10.2019.

Заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши надані стороною обвинувачення докази на підтвердження інкримінованих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях попри не визнання вини останніми, підтверджується наступними доказами:

- витягом з ЄРДР № 0000750 від 29.11.2018, яким підтверджується внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_11 стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , які кваліфіковано за ч.3 ст.152 КК України (т.4 а.с. 79-80);

- рапортом помічника Олександрійського РВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_28 про повідомлення 29.11.2018 о 07.37 год. від ОСОБА_11 , мешканки АДРЕСА_4 про її зґвалтування о 03.00 год. ночі місцевими мешканцями на ім`я ОСОБА_10 , якому до 18 років та ОСОБА_6 , якому близько 20 років, прізвищ не пам`ятає, повідомила, що вирвали двері в її будинку та погрожували фізичною розправою (т.4 а.с.81);

- заявою ОСОБА_11 від 29.11.2018, про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих їй осіб, які близько 03.00 год. ночі 29.11.2018, пошкодили їй віконну раму та вхідні двері приміщення будинку АДРЕСА_4 за місцем її проживання та в подальшому з погрозою застосування фізичного насильства, вступили в статевий акт природнім способом (т.4 а.с.84);

- протоколом огляду місця події від 29.11.2018 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 з фототаблицями до нього та відеозаписом огляду місця поді, протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій, (додаток до протоколу - цифровий носій), під час якого оглянуто домоволодіння потерпілої ОСОБА_11 , а саме: оглянуто подвір`я будинку, детально оглянуто пошкодження вікна будинку АДРЕСА_4 , детально оглянуто вхід будинку оглянуто коридор та кімнати будинку, ліжко в кімнаті будинку, оглянуто ножі в кімнаті (кімната №2) будинку, мотузку на підлозі біля ліжка в кімнаті №2, одягнуто одяг на ліжку в кімнаті №2 будинку (т.4 а.с.100-109);

- заявою ОСОБА_11 про залучення до провадження як потерпілої від 29.11.2018, згідно з якою 29.11.2018 близько 03.00 год. невстановлені особи в кількості двох чоловіків шляхом пошкодження вхідних дверей приміщення будинку АДРЕСА_4 , проникли всередину приміщення, де з погрозою застосування фізичного насильства до ОСОБА_11 , вступили з нею в статевий зв`язок природним способом. У зв`язку з чим, внаслідок вказаного кримінального правопорушення їй завдано шкоду, тому просить залучити її як потерпілу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000750 (т.4 а.с.162);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з яким потерпіла ОСОБА_11 впізнала особу яка вчинила стосовно неї насильниство - на фото №1, яким є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.4 а.с.166-167);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з яким потерпіла ОСОБА_11 впізнала особу яка вчинила стосовно неї насильниство - на фото №1, яким є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.4 а.с.168-169);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2019, проведеним в період часу з 12.18 год. до 12.30 год., за участю потерпілої ОСОБА_11 в присутності понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , під час якого, уточнено та перевірено покази надані раніше потерпілою щодо події кримінального правопорушення стосовно неї та під час якого остання детально розповіла про події, що сталися 29.11.2018 та доданим до нього протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 17.01.2019, додатком до протоколу (цифровий носій) (т.4 а.с.170-175);

- висновком експерта №828 від 18.12.2018, за результатами судово-медичної експертизи зразка крові потерпілої ОСОБА_11 , згідно з яким встановлено групову належність групи крові ОСОБА_11 , по системі АВ0 методом Шиффа та виявлено антигени та аглютиніни А, В (т.4 а.с.182-183);

- висновком експерта №1/824 від 11.01.2019, судово-медичної експертизи мазків і тампонів з вмістом передвір`я піхви, гінекологічні щіточки і мазки з вмістом цервікального канала потерпілої ОСОБА_11 , згідно з яким: в тампонах з вмістом передвір`я піхви і піхви потерпілої ОСОБА_11 , знайдено сперматозоїди; в тампонах з вмістом передвір`я піхви і піхви потерпілої ОСОБА_11 сліди крові не знайдено; в гінекологічній церві кальній щіточці і мазку з церві кального канала потерпілої ОСОБА_11 сперматозоїди не знайдено. Подальше визначення групової належності слідів сперми в тампонах з вмістом передвір`я піхви і піхви буде проводитись при наданні зразків слини осіб, що проходять по справі, необхідних для визначення категорії видільництва (т.4 а.с.186-187);

- висновком експерта №3/826 від 10.01.2019, судово-медичної експертизи підодіяльника блакитного кольору та підодіяльника жовтого кольору, згідно з яким на підковдрі блакитного кольору, вилученій на місці події, знайдено сліди сперми в незначній кількості (одиничні головки сперматозоїдів) без домі шків крові (об`єкти №№12,13,17). В решті (№№1-11, 14-16, 18-22 на блакитній підковдрі і 23 - підковдра жовто-коричневого кольору) сліди сперми і крові не знайдено. Визначення групової належності слідів сперми на речових доказах буде проведено при наданні зразків слини осіб, що проходять у справі, необхідних для визначення категорії видільництва цих осіб та проведення порівняльних досліджень (т.4 а.с.190-191);

- висновком експерта №2/825 від 11.01.2019, судово - медичної експертизи трусів, майки, халата, вилучених за місцем вчинення кримінального правопорушення, згідно з якими: кров потерпілої ОСОБА_11 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваних ОСОБА_6 І ОСОБА_10 однакова за системою АВ0 і належить до групи Ав. В лабораторії бюро відсутні діагностичні сироватки, що дозволяють диференціювати за іншими системами кров осіб з однаковою групою крові за системою АВ0. На халаті (об`єкти 7,15), що вилучений з місця події, знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в об`єктах 7,15 виявлено антигени А і В. Такий результат свідчить про можливе походження крові від особи (осіб) групи АВ або від декількох осіб, організмам яких притаманні антигени А і В, тобто групи АВ, Ав та об`єктах Ва. Приймаючи до уваги групову належність осіб, що проходять по справі, кров в даних об`єктах може походити від потерпілої ОСОБА_11 . При цьому не можна виключати можливість домішки крові підозрюваних ОСОБА_6 . І (або) ОСОБА_10 . В об`єктах 3,4 на трусах і в об`єктах 8,11 на халаті знайдено сперматозоїди. В об`єктах 1,2 на трусах, 5,6 на майці, 7,9,10,12-15 на халаті сперматозоїди не знайдено. В решті пошукових вирізок на трусах (об`єкти 1-4), майці (об`єкти 5,6), халаті (об`єкти 8-14) сліди крові не знайдено. Подальше визначення групової належності слідів сперми на речових доказах, буде проводитись при наданні зразків слини осіб, що проходять по справі, необхідних для визначення категорії видільництва (т.4 а.с.192-195);

- протоколом огляду речей від 30.11.2018 під час якого в присутності понятих в будинку по АДРЕСА_4 , оглянуто одяг потерпілої ОСОБА_11 та фото таблицею до нього, під час якого оглянуто та вилучено жіночу майку та жіночі труси та жіночий халат, які знаходилися в кімнаті будинку №2 будинку (т.4 а.с.196-197);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2019, проведеним в період часу з 12.32 год. до 12.38 год., за участю свідка ОСОБА_20 в присутності понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , під час якого, уточнено та перевірено покази надані раніше свідком ОСОБА_20 щодо події кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_11 та під час якого ОСОБА_20 детально розповіла про події, що сталися 29.11.2018 та доданим до нього протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 17.01.2019, додатком до протоколу (цифровий носій) (т.4 а.с.198-201);

- висновком експерта №813 від 14.12.2018, судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 , згідно з яким кров ОСОБА_6 належить до групи Ав за ізосерологічною ситемою АВ0 (т.4 а.с.223-224);

- висновком експерта №132 від 22.12.2018, судово-медичної експертизи спортивних штанів та трусів підозрюваного ОСОБА_6 , згідно з яким: група крові потерпілої ОСОБА_11 належить до ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_6 належить до групи А (в) ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_10 належить до групи А (в) ізосерологічної системи АВ0. При судово-медичній експертизі вирізок трусів (об.№2,3,4,5) та вирізки зі спортивних штанів (об.№6) підозрюваного ОСОБА_6 крові не знайдено, виявлено клітини піхвового епітелію на що вказують їх морфологічні ознаки та наявність глікогену, а також знайдено велику кількість сперматозоїдів. При серологічному дослідженні клітин знайдено антигени А і В ізосерологічної ізосерологічної системи АВ0. Таким чином, враховуючи отримані результати і антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, можливо зробити висновок, що походження виявлених клітин піхвового епітелію від потерпілої ОСОБА_11 з групою крові АВ (ІV) не виключається. При судово-медичній експертизі вирізки з трусів (об. №1) та вирізок зі спортивних штанів (об.7,8,9,10) підозрюваного ОСОБА_6 крові та клітин піхвового епітелію не знайдено (т.4 а.с.227-230);

- заключення судово-накологічної експертизи №15 від 15.05.2019 стосовно ОСОБА_6 , згідно з яким у ОСОБА_6 ознак синдрому залежності від алкоголю не знайдено. Протиалкогольного лікування не потребує. Для відповіді на запитання, що стосується наявності у ОСОБА_6 наркоманії, то згідно діючого законодавства, для уточнення діагнозу, йому необхідно провести стаціонарне обстеження в умовах Кіровоградського обласного наркологічного диспансеру (т.4 а.с.232);

- висновком судово-психіатричного експерта №38 від 29.01.2019, згідно з яким ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю (відповідно до МКХ-10, F-70.0). Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_6 така, що не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_6 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.4 а.с.234-236);

- протоколом огляду речей ОСОБА_6 від 30.11.2018, з доданою до нього фото таблицею, під час якого за адресою: АДРЕСА_4 оглянуто та вилучено у ОСОБА_6 светр, штани, труси (т.4 а.с.237-238);

- згідно з довідкою Олександрівської ЦРЛ Кіровоградської області №01-11/1889 від 12.12.2018, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 20.09.2017. Діагноз: Помірна розумова відсталість (F-70.0) (т.5 а.с.5);

- згідно з довідкою Олександрівської ЦРЛ Кіровоградської області №01-11/1890 від 12.12.2018, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на диспансерному обліку лікаря-нарколога не перебуває (т.5 а.с.6);

- висновком експерта №814 від 14.12.2018 судово-медичної експертизи зразка рідкої крові ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з яким кров неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (т.5 а.с.36-37);

- висновком експерта №131 від 22.12.2018 судово-медичної експертизи спортивних штанів та трусів підозрюваного ОСОБА_10 , згідно з яким група крові потерпілої ОСОБА_11 належить до ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_10 належить до групи А (в) ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_6 належить до групи А (в) ізосерологічної системи АВ0. При судово-медичній експертизі зразок з трусів підозрюваного ОСОБА_10 (об №1,2,4) крові не знайдено, знайдено глікогенвмісні клітини, статеву належність яких визначити не вдалося, через знаходження їх ядер в різних стадіях деструкції та накладення значної кількості мікрофлори і сторонніх домішок поверх ядер, але морфологічні ознаки цих клітин дають можливість припустити їх походження із піхви жінки. При судово-медичній експертизі вирізок з трусів підозрюваного ОСОБА_10 В (ОБ №3,5) крові не знайдено, знайдено поодинокі епітеліальні клітини, які не містять глікоген. При судово-медичній експертизі вирізок з спортивних штанів підозрюваного ОСОБА_10 в (об. №6,7,8,9,10) крові та клітин піхвового епітелію не виявлено (т.5 а.с.40-42);

- заключення судово-накологічної експертизи №14 від 14.05.2019 стосовно ОСОБА_10 , згідно з яким у ОСОБА_10 ознак синдрому залежності від алкоголю не знайдено, протиалкогольного лікування не потребує (т.5 а.с.44);

- висновком судово-психіатричного експерта №39 від 29.01.2019, за результатами якого, ОСОБА_10 в момент скоєння правопорушення психічними захворюваннями не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_10 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.5 а.с. 54-56);

- протоколом огляду речей від 30.11.2018, під час якого, за адресою: АДРЕСА_4 вилучено належні ОСОБА_10 труси, штани (т.5 а.с.57-58);

- довідкою Олександрійської ЦРЛ №01-11/1887 від 12.12.2018, згідно з якою ОСОБА_10 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.5 а.с.61);

- довідкою Олександрійської ЦРЛ №01-11/1888 від 12.12.2018, згідно з якою ОСОБА_10 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т.5 а.с.62);

- висновком експерта №973 від 23.04.2019, за результатами проведення судово-біологічної експертизи, згідно з яким в результаті проведення молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_11 (об`єкт №1), які наведені в таблиці результатів (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт №2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1., що додається до висновку експерта). В результаті проведення молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_10 (об`єкт №3), які наведені в таблиці результатів (таблиця 1.1., що додається до висновку експерта). На наданих для дослідження зрізах нігтьових пластин правої та лівої рук потерпілої ОСОБА_11 (об`єкти 4,5,6,7,8,9,10), виявлені клітини з ядрами. В результаті проведення молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин правої руки (об`єкти №№7,8,9,10) потерпілої ОСОБА_11 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1., що додається до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлені на наданих для дослідження зрізах дьогтьових пластин лівої руки потерпілої ОСОБА_11 (об`єкти №№ 4,5,6) не встановлені. Генетичні ознаки клітин, виявлених на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин правої руки (об`єкти №№7,8,10) потерпілої ОСОБА_11 , збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт №2) та неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 (об`єкт №3). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_11 та в об`єктах №№7,8,10 складає 5,10976 х 10-25. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,957 септильйонів (1,96 х 10 24) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виключається. Генетичні ознаки клітин, виявлених на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин правої руки (об`єкт №9) потерпілої ОСОБА_11 є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_11 (об`єкт №1) і підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт №2) та не містять генетичні ознаки зразка крові неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 (об`єкт №3) (т.5 а.с.84-106);

- висновком експерта №970 від 07.05.2019, за результатами проведення судово-біологічної експертизи, згідно з яким на наданих на дослідження двох предметах схожих на ножі (об`єкти №№1,2,3,4) та фрагменті мотузки (об`єкти №№5,6) виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження двох предметах схожих на ножі (об`єкти №№2,3,4), які наведені в таблицях результатів дослідження (таблиця 1.1, 3.1, що додаються до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданому на дослідження предметі, схожому на ніж (об`єкт №1) та на фрагменті мотузки (об`єкти №№5,6) не встановлені. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданому на дослідження предметі, схожому на ніж (об`єкт №№3,4) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_10 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові підозрюваного ОСОБА_6 та в об`єкті №3 складає 1,42063 х 10 -19. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 7,04 квінтильйонів (7,04 х 10 18) осіб. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові підозрюваного ОСОБА_6 та в об`єкті №4 складає 1,34434 х 10 -18. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 7,44 квадрильйонів (7, 44 х 10 17) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виключається. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданому на дослідження предметі, схожому на ніж (об`єкт №2) є змішаними належить більше ніж одній невстановленій особі та є придатними лише за домінуючим ДНК-профілем. При цьому встановлено, що генетичні ознаки особи, на наданому для дослідження предметі, схожому на ніж (об`єкт №2) збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілої ОСОБА_11 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виключається (т.5 а.с.109-126);

- висновком експерта №971 від 08.05.2019, за результатами проведення судової біологічної експертизи, за яким на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з правої (об`єкти №№1,2,3) та лівої (об`єкт №4) рук неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 , виявлені клітини з ядрами, слідів крові не виявлено. В результаті проведення молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з правої (об`єкти №№1,2,3) та лівої (об`єкт №4) рук неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з правої руки неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 (об`єкти №№1,2,3) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілої ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_6 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_10 та в об`єктах №№1,2,3 складає 1,19193 х 10 -24. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 838,974 секстильйонів (8,39 х 10 23) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_11 та ОСОБА_6 виключається. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з лівої руки неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 (об`єкт №4) є змішаними, належить більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_6 і неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 та не містять генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_11 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_11 виключається (т.5 а.с.128-143);

висновком експерта №972 від 08.05.2019, за результатами проведення судової біологічної експертизи, за яким на наданих на дослідження зрізах ногтьових пластин з правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкти №№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13) виявлено клітини з ядрами, слідів крові не виявлено. В результаті проведення молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження зрізах нігтьових платин з правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкти №№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкти №№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13) збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові підозрюваного ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_6 та в об`єктах №№1,2,3,4,6,7,8,9,10,11,12,13 складає 1,64471 х 10 -22. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 6,08 секстильйонів (6,08 х 10 21) осіб. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_6 та в об`єкті №5 складає 2,41199 х 10 -15. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 з 415 трильйонів (4,15 х 10 14) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виключається (т.5 а.с.145-160);

- витягом з ЄРДР № 0000750 від 02.04.2019, яким підтверджується внесення відомостей до ЄРДР за фактом проникнення невідомих осіб в ніч на 29.11.2018 на територію домоволодіння АДРЕСА_4 всупереч волі ОСОБА_11 та проникнення до приміщення житлового будинку (т.5 а.с.180);

- заявою ОСОБА_11 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які 29.11.2018 всупереч її волі проникли до приміщення належного їй житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 (т.5 а.с.181);

- заявою ОСОБА_11 від 02.04.2019 про залучення у справі як потерпілого, за її заявою про те, що в ніч на 29.11.2018 ОСОБА_6 та ОСОБА_10 всупереч її волі проникли до приміщення житлового будинку АДРЕСА_4 (т.5 а.с.184);

- постановою Олександрійської місцевої прокуратури від 17.04.2019 про об`єднання в одне провадження матеріалів досудових розслідувань №0000750 від 29.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України та №0000167 від 02.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України (т.5 а.с.191);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 12.04.2019. Згідно з яким під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії: Аудіо-, відео контроль особи відносно ОСОБА_6 було отримано інформацію щодо вчинення ним та неповнолітнім ОСОБА_10 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.152 КК України, з протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 15.05.2019 з додатком до протоколу - цифровим носієм (т.5 а.с.206-212).

За таких обставин суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_10 доведеною, а їх дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України, за ознаками: незаконне проникнення до житла особи та зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене групою осіб.

Як наслідок, колегія суддів вважає, що стороною захисту під час судового розгляду не доведено, що докази, на які посилається прокурор при доведенні вини ОСОБА_6 є не допустимими, оскільки доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України (ч.1 ст.86). При цьому, КПК України не містить положення про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне за собою безумовне визнання доказів недопустимими (як протилежність за визначенням допустимим доказам). Разом з тим передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч.1 ст.87 КПК України).

Отже, колегія суддів вважає, що сторона захисту заявляючи про визнання доказів недопустими виходить з власного тлумачення та суб`єктивного аналізу й переоцінки окремих доказів, при цьому аналіз і оцінку доказів та фактичних обставин здійснюють відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд відносить вчинення злочинів неповнолітнім.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, які закон класифікує як невеликої тяжкості та особливо тяжкий, особу ОСОБА_6 , що він раніше судимого - вирок суду від 28.10.2019 до 4 років позбавлення волі, не навчається, не працює, утриманців не має, характеризується негативно, страждає на легку розумову відсталість, проте згідно з висновком судово-психіатричної експертизи є осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує, у лікаря нарколога на обліку не перебуває.

Враховуючи тяжкість скоєних ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та наявність обставин, які обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і можливості застосування до обвинуваченого положення ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає, що на думку суду, з урахуванням наведених обставини справи та особи обвинуваченого, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень з його сторони.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, які закон класифікує як невеликої тяжкості та особливо тяжкий, особу ОСОБА_10 , що він вчинив дані злочини, будучи засудженим, вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2018 року, за ч.2 ст.186 КК України, у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, тобто в період іспитового строку, не працює, утриманців не має, характеризується посередньо, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи психічним захворюванням не страждає, застосування заходів медичного характеру не потребує, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення в період іспитового строку за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2018, висновок досудової доповіді, відповідно до якого, останній має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Проте, незважаючи на середню оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства не можливе.

Враховуючи тяжкість скоєних неповнолітнім ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, зокрема вчинення ним злочину 29 листопада 2018 року, тобто через 6 днів після засудження вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2018 року, за ч.2 ст. 186 КК України, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що, за спрямованістю поведінки, виправлення ОСОБА_10 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і можливості застосування до обвинуваченого положення ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає, що на думку суду, з урахуванням наведених обставини справи та особи обвинуваченого, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень з його сторони.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене, особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилось 18 років. Це покарання має застосовуватись до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне, що положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, установивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

На підставах, передбачених ст. 49 КК України, особа також може бути звільнена судом від покарання (ч. 5 ст. 74 КК України), зокрема у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК (у редакції Закону України від 15 листопада 2011 року № 4025-VI), яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, ці кримінально карані дії були віднесені до злочинів невеликої тяжкості, а згідно із чинною ст. 12 КК (у редакції Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ), який набрав чинності 01 липня 2020 року, є проступком.

Кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_10 вчинено 29.11.2018 року року. З дня його вчинення та до дня набрання вироком законної сили минуло більше трьох років.

Клопотань, про звільнення від кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_10 не заявляв, проте враховуючи думку то сторін захисту -( ОСОБА_6 ) та сторони обвинувачення, відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 49, а також ч. 5 ст. 74 КК України за ч. ч.1 ст.162 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_10 підлягають звільненню від покарання.

Крім того відповідно до ст.106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку; 2) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину; 3) сім років - у разі вчинення тяжкого злочину; 4) десять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Щодо осіб, зазначених у частині перш' ій цієї статті, встановлюються такі строки виконання обвинувального вироку: 1) два роки - у разі засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а також при засудженні до покарання за кримінальний проступок; 2) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 3) сім років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий злочин. Тож, враховуючи положення зазначеної статті та те, що обвинуваченому ОСОБА_10 на час вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України не виповнилося 18 років, останній має бути звільний від кримінальної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до п.5.1 Пекінських правил заходи впливу на неповнолітніх правопорушників мають ґрунтуватися на врахуванні не лише тяжкості правопорушення, а й особливостей їх особистості. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суди повинні зважено підходити до вирішення питання про призначення неповнолітньому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та впевнитись у переконливості обставин, які свідчать про неможливість виправлення неповнолітнього без реального позбавлення волі.

У статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

В рішенні «Бемер проти Німеччини» (заява 37568/97 п. 61 від 03.10.2002 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз…суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні за проведення судово-біологічних експертиз в загальній сумі 84577,48 грн., в силу ст.124 КПК України, необхідно покласти, в рівних частинах, на обох обвинувачених, стягнувши з кожного, на користь держави по 42288,74 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України і призначити покарання:

- ч.1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн.. На підставі ст. 49, ч.4 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162 КК України від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

-за ч.3 ст.152 КК України у виді 9 років 2 (два) місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2019 року і призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді (дев`яти) років 2 (два) 5 днів позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 29.11.2018 (дата затримання), зарахувавши в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 29.11.2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, в силу ч.5 ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Неповнолітнього ОСОБА_10 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України і призначити покарання:

- ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі ст. 49, ст. 106, ч. 4 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 162 КК України від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

- за ч.3 ст.152 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до міри покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.10.2019 року і призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 9 (дев`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 , до набрання вироком законної сили, залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з 29.11.2018 (дата затримання), зарахувавши в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 29.11.2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, в силу ч.5 ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави понесені процесуальні витрати в сумі 42288 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави понесені процесуальні витрати в сумі 42288 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 74 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 2 предмети схожих на ножі, капронову мотузку, зрізи нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_10 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при Олександрійському РВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити.

светр блідо-зеленого кольору, паперові пакунки із речами потерпілої ОСОБА_11 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при Олександрійському РВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити.

паперові пакунки із речами ОСОБА_6 та ОСОБА_10 які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при Олександрійському РВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений, до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3