Справа № 161/1279/24
Провадження № 1-кп/161/465/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 05 лютого 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002468 від 17.08.2023, який надійшов до суду 23.01.2024 від Луцької окружної прокуратури, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Новосілки, Горохівського району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, працюючого сторожем ПМК «Волинь», раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», в період з 19.10.2022 по 16.08.2023 за місцем проживання за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , діючи умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що призводило до фізичних і психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 19.10.2022, о 12.08 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем спільного із своєю дружиною ОСОБА_5 проживання за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилося у висловлювані нецензурної лайки, образ, а також фізичного характеру, яке виразилося у штовханнях, нанесенні ударів долонею руки по обличчі, що дало підстави потерпілій побоюватися за власну безпеку, спричинило фізичного болю та страждань. За даним фактом щодо ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 244638 від 19.10.2022 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2022 на ОСОБА_6 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Надалі, 13.05.2023, о 18.30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем спільного із своєю дружиною ОСОБА_5 проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилося у висловлювані нецензурної лайки, образ, а також фізичного характеру, яке виразилося у нанесенні ударів долонею руки по обличчі, що дало підстави потерпілій побоюватися за власну безпеку, спричинило фізичного болю та страждань. За даним фактом щодо ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 798685 від 13.05.2023 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 266120 від 13.05.2023 року, заходами якого ОСОБА_6 зобов`язано залишити місце проживання своєї дружини ОСОБА_5 , заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) останньої та в будь-який спосіб із нею контактувати.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2023 на ОСОБА_6 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В подальшому, 13.05.2023, о 21.40 год., ОСОБА_6 , безпосередньо після вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_5 , передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та отримавши терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 266120 від 13.05.2023 року, заходами якого ОСОБА_6 зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, порушив його прийшовши повторно за місцем спільного із своєю дружиною ОСОБА_5 проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на вчинення психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 , умисно висловлювався нецензурною лайкою, принижував останню та морально ображав, внаслідок чого ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань, а також погіршення якості життя, що виразилось в емоційних розладах.

Він же, 16.08.2023 близько 19.20 год., прийшовши за адресою: АДРЕСА_3 шляхом вибиття пошкодив замок вхідних дверей будинку, де на той момент знаходилась потерпіла ОСОБА_5 . Вказані дії супроводжувалися словесними образами та приниженнями адресованими ОСОБА_5 . Своїми протиправними діями останній спричинив потерпілій негативні переживання, емоційну невпевненість та побоювання за власну безпеку.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному систематичному вчиненні фізичного і психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство), ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Крім того, в період з 19.10.2022 по 16.08.2023, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , а також за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині своїй дружині ОСОБА_5 (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, систематично вчиняв фізичне та психологічне домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , які виразились у словесних образах потерпілої із використанням нецензурної лайки, висловленні погроз фізичною розправою, приниженнях, ляпасах, штовханні, внаслідок чого остання зазнала фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя, що призвело у потерпілої ОСОБА_5 до ушкодження у виді розладу адаптації у вигляді затяжної тривожно-депресивної реакції на органічно неповноцінному тлі, який виник в період, що відноситься до часу вчинення відносно неї правопорушення та є у причинно-наслідковому зв`язку з подіями правопорушення, та який згідно висновку судово-медичного експерта за № 666 від 08.11.2023, триває значний проміжок часу (більше 21 доби), тому за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково. Суду дав показання про те, що дійсно наносив удари потерпілій ОСОБА_5 за вказаних обставин, однак заперечив факт вчинення домашнього насильства відносно потерпілої 19.10.2022. Просив суворо його не карати.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні, його винність у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю підтвердила факт нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 за обставин місця та часу, які зазначені в обвинувальному акті. Просила суд суворо не карати обвинуваченого.

Окрім цього, винність ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Постановами Луцького міськрайонного суду від 09.11.2022, 29.05.2023 про визнання винним ОСОБА_6 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Висновком експерта №666 від 07.11.2023, стверджується, що діагностований у гр. ОСОБА_5 розлад адаптації у вигляді затяжної тривожно депресивної реакції є реактивним станом нервової системи, а не психічним захворюванням, який триває значний проміжок часу (більше 21 доби), за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Із врахуванням наведеного, суд оцінивши зібрані на досудовому провадженні та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122 КК України повністю доведена в ході судового розгляду.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та дані особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд по справі не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив два кримінальних правопорушення, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, вину визнав частково, має постійне місце проживання, на утриманні одна малолітня дитина, працює, а тому врахувавши наведені обставини у їх сукупності, а також думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкціями статей кримінального закону, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, та остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання із випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які пов`язані з домашнім насильством, оскільки вчинене обвинуваченим відносно своєї дружини, а тому суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від кримінального правпорушення, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок, передбачений п.5 ч. 1 ст. 91-1 КК України на строк 3 місяців. Більш суворі обмежувальні заходи, зокрема, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.91-1 КК України не застосовуються судом, оскільки потерпіла ОСОБА_5 претензій до обвинуваченого не має, просила суд суворо не карати обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:

-за ст.126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки, а саме:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 обмежувальні заходи строком на 3 (три) місяці та покласти на нього такий обов`язок:

- направлення для проходження програми для кривдників.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий