Справа № 392/485/21
Провадження № 1-кп/392/74/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретар ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003550 від 30.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого, ч. 4 ст.190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003550 від 30.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 209 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Однак, захисником ОСОБА_3 подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України. Подане клопотання захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 209 КК України. В обвинувальному акті по кожній кваліфікації дій обвинуваченого зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб набув Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012 року та вказано, що ОСОБА_5 достовірно знав, що права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 не набув. Інкриміновані кримінальні правопорушення є умисними. За відсутності визначення в обвинувальному акті об`єктивної сторони кримінальних правопорушень (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень) неможливо стверджувати про наявність суб`єктивної сторони, оскільки отримання Державного акту у певний час та спосіб свідчить про законність його отримання обвинуваченим. При цьому, дії державних органів по його виготовленню, підписанню, реєстрації знаходяться поза межами волі і діянь обвинуваченого. Таким чином, для доведеності чи спростування суб`єктивної сторони (в даному випадку умислу) необхідне чітке зазначення об`єктивної сторони (часу, місця, способу).

Отже, за відсутності встановлення та наведення в обвинувальному акті вказаних обставин обвинувачений має захищатися від неконкретного обвинувачення щодо невизначених подій, які стосуються майже десятирічного строку. Неконкретність обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання та доповним тим, що не встановлення часу, місця, способу отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку обвинуваченим може призвести до порушення територіальної підсудності, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається, що Державний акт було видано Кіровоградською міською радою.

Обвинувачений підтримав подане клопотання та просив його задовільнити.

Прокурор заперечив проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що в обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, в ньому розкрито склад злочину, всі інші обставини, на які вказують захисники в поданому клопотанні можливо встановити під час судового розгляду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч .3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Які мають бути відображені в обвинувальному акті, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, згідно ч.1 ст. 92 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві" від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

У постанові від 24.11.2016 року у справі №5-328кс-16 Верховний Суд України зазначив, що згідно з нормою закону-п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"; 3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) -це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Також, Верховний Суд України, враховує, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27.02.1980 року). Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25.07.2000 року.

Викладаючи фактичні обставини, відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, прокурор в обвинувальному акті вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на обернення чужого майна на свою користь, вирішив заволодіти земельною ділянкою комунальної власності територіальної громади міста Кропивницького, площею 1,0928 га., що розташована в АДРЕСА_1 із кадастровим номером :41:342:0003 шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , розуміючи що процедура набуття у власність земельної ділянки передбачена відповідним законодавством, достовірно знаючи, що технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 не виготовляв, права власності та права користування на вказану земельну ділянку не мав, рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у власність йому не передавалась, у невстановлений досудовим розслідування час та спосіб набув Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012, який містив завідомо неправдиві для нього відомості, щодо набуття ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 площею 1,0928 га, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради №405 від 25.12.2007. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 не набував, 21.05.2020 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_7 , для посвідчення власної заяви, якою стверджував, що він є власником вказаної земельної ділянки та не заперечує проти розподілу вказаної земельної ділянки на дві земельні ділянки площами 0,6414 га., та 0,4514 га., з метою подальшого її використання для досягнення протиправної мети обернення чужого майна на свою користь шляхом введення в оману осіб задіяних при реалізації прав власності на земельні ділянки. В подальшому, ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що комплекс робіт із поділу земельної ділянки вимагає залучення інженера-землевпорядника, який володіє спеціальними знаннями та володіє законодавством, що регулює земельні відносини, уклав із ФОП ОСОБА_8 , договір на виконання робіт з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, та реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, достовірно знаючи, що права власності та права користування на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 не мав, вводячи в оману ФОП ОСОБА_8 , щодо свого права власності на земельну ділянку, для виготовлення технічної документації подав останньому нотаріально посвідчену заяву та копію Державного акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012, який містив завідомо неправдиві для ОСОБА_5 відомості. За результатами виготовлення ФОП ОСОБА_8 , технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 уповноваженими особами відділу у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області до Державного земельного кадастру внесена відомості про поділ земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 на ділянки № НОМЕР_1 площею 0,6414 га, кадастровий номер :41:342:0061, та земельну ділянка № НОМЕР_2 площею 0,4514 га, кадастровий номер :41:342:0060. Маючи на меті доведення свого злочинного наміру до кінця, 01.06.2020 ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що рішенням сесії Кіровоградської міської ради №405 від 25.12.2007 земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 у власність йому не передавалась, достовірно знаючи, що до Державного земельного кадастру внесена відомості, про поділ вказаної земельної ділянки, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання наслідків у виді вибуття із власності територіальної громади міста Кропивницького земельної ділянки площею 1,0928 га., загальною вартістю 841 334,00 грн., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 подав державному реєстратору Маловисківської міської ради ОСОБА_9 , заяву про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно №39792026 від 01.06.2020 щодо реєстрації за собою права власності на земельну ділянку площею 0,4514 га., кадастровий номер :41:342:0060 та заяву про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно №39792058 від 01.06.2020 щодо реєстрації за собою права власності на земельну ділянку площею 0,6414 га., кадастровий номер :41:342:0061, надавши державному реєстратору завідомо підроблений документ, який посвідчує факт набуття у власність земельної ділянки, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012, із нотаріально посвідченою заявою про поділ земельної ділянки :41:342:0003, на підставі яких, державним реєстратором зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,6414 га кадастровий номер :41:342:0061, та земельну площею 0,4514 га кадастровий номер :41:342:0060 за ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що права власності на земельну ділянку площею 1,0928 га., із кадастровим номером :41:342:0003 не мав, використовуючи Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР № 015944 від 22.10.2012, до якого внесені недостовірні відомості, щодо передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради №405 від 25.12.2007, вводячи в оману ФОП ОСОБА_8 , уповноважених осіб відділу у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та державного реєстратора про належність йому на праві власності земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003, які поділені на земельні ділянки площею 0,6414 га., з кадастровим номером :41:342:0061, та земельну площею 0,4514 га, кадастровим номером :41:342:0060 шляхом використання завідомо підробленого Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР № 015944 від 22.10.2012, заволодів вказаною земельною ділянкою загальною площею 1,0928 га, що перебувала в комунальній власності, чим завдав значної шкоди потерпілому - територіальній громаді міста Кропивницького в особі міської ради міста Кропивницького, у вигляді матеріальних збитків на загальну суму 841 334,00 грн., що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , маючи на меті реалізацію свого злочинного наміру по заволодінню земельної ділянки шляхом обману, розуміючи що процедура набуття у власність земельної ділянки передбачена відповідним законодавством, достовірно знаючи, що технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 не виготовляв, права власності та права користування на вказану земельну ділянку не мав, рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у власність йому не передавалась, у невстановлений досудовим розслідування час та спосіб набув Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012, який містив завідомо неправдиві для нього відомості, щодо набуття ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 площею 1,0928 га, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради №405 від 25.12.2007. З метою досягнення кінцевого результату у вигляді протиправного набуття у власність земельної ділянки, ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що комплекс робіт із поділу земельної ділянки вимагає залучення інженера-землевпорядника, який володіє спеціальними знаннями та володіє законодавством, що регулює земельні відносини, уклав із ФОП ОСОБА_8 , договір на виконання робіт з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, та реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, достовірно знаючи що права власності та права користування на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 не мав, вводячи в оману ФОП ОСОБА_8 , щодо свого права власності на земельну ділянку, для виготовлення технічної документації подав останньому нотаріально посвідчену заяву та копію Державного акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012, який містив завідомо неправдиві для ОСОБА_5 , відомості. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 , розуміючи та достовірно знаючи, що використовує підроблений документ, усвідомлюючи протиправність своїх дій перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , звернувся із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно №39792026 від 01.06.2020 щодо реєстрації за собою права власності на земельну ділянку площею 0,4514 га., кадастровий номер :41:342:0060 та заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно №39792058 від 01.06.2020 щодо реєстрації за собою права власності на земельну ділянку площею 0,6414 га., кадастровий номер :41:342:0061 до державного реєстратора Маловисківської міської ради ОСОБА_9 , та усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажання їх настання у вигляді протиправного обернення чужого майна на свою користь, надав державному реєстратору завідомо підроблений документ, який посвідчує факт набуття у власність земельної ділянки, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР № 015944 від 22.10.2012, із нотаріально посвідченою заявою про поділ земельної ділянки :41:342:0003, на підставі яких, державним реєстратором зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,6414 га., кадастровий номер :41:342:0061, та земельну площею 0,4514 га, кадастровий номер :41:342:0060, за ОСОБА_5 , тим самим використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив та використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.358 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 площею 1,0928 га, що розташована в АДРЕСА_1 у власності та користуванні не мав, технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 не виготовляв, рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки не приймались, одержавши у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012, що містив завідомо неправдиві для нього відомості, щодо передачі ОСОБА_5 у власність земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 площею 1,0928 га, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради №405 від 25.12.2007, який посвідчує його право власності серед необізнаних осіб, щодо внесених до нього недостовірних відомостей, розуміючи, що відповідно до ст. 125 ЗК України право власності, зокрема, на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права, вирішив набути у власність дану земельну ділянку, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання протиправним способом, шляхом здійснення зміни форми (перетворення) такого майна, а саме шляхом поділу земельну ділянку із кадастровим номером :41.342:0003, що у свою чергу забезпечить виключення з Державного земельного кадастру відомості про існування даної земельної ділянки, та появи двох нових. З метою досягнення кінцевого результату у вигляді набуття майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що комплекс робіт із поділу земельної ділянки вимагає залучення інженера-землевпорядника, який володіє спеціальними знаннями та володіє законодавством, що регулює земельні відносини, вводячи в оману ФОП ОСОБА_8 , щодо свого права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003, забезпечив виконання робіт з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. За результатами виготовлення ФОП ОСОБА_8 , технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 уповноваженими особами відділу у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області до Державного земельного кадастру внесена відомості про поділ земельної ділянки із кадастровим номером :41:342:0003 на ділянки № НОМЕР_1 площею 0,6414 га, кадастровий номер :41:342:0061, та земельну ділянка № НОМЕР_2 площею 0,4514 га, кадастровий номер :41:342:0060, тим самим здійснено зміну форми (перетворення) майна. Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на набуття майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, знаючи, що право власності, на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , звернувся із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно №39792026 від 01.06.2020 щодо реєстрації за собою права власності на земельну ділянку площею 0,4514 га., кадастровий номер :41:342:0060 та заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно №39792058 від 01.06.2020 щодо реєстрації за собою права власності на земельну ділянку площею 0,6414 га., кадастровий номер :41:342:0061 до державного реєстратора Маловисківської міської ради ОСОБА_9 , та усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажання їх настання у вигляді набуття майна, надав державному реєстратору завідомо підроблений документ, який посвідчує факт набуття у власність земельної ділянки, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР № 015944 від 22.10.2012, із нотаріально посвідченою заявою про поділ земельної :41:342:0003. На підставі наданих ОСОБА_10 , документів, державним реєстратором Маловисківської міської ради ОСОБА_11 01.06.2020 зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :41:342:0061 площею 0,6414 га., з кадастровим номером :41:342:0060 площею 0,4514 га., загальною вартістю 841 334,00 гри., за ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив набуття майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі зміна форми (перетворення) такого майна, вчинене особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.І ст. 209 КК України.

Отже, ОСОБА_5 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 190 КК України, використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України та набуття майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі зміна форми (перетворення) такого майна, вчинене особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 209 КК України.

Суд не вдається до оцінки доказів, доведення вини чи правової кваліфікації скоєних кримінальних правопорушень, а лише аналізує виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення.

Зі змісту ст. 190 КК України, об`єктивна сторона кримінального правопорушення полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий-власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей (дія) або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого, з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити.

Однак, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, викладені в обвинувальному акті не розкривають в повній мірі об`єктивну сторону вчиненого, а лише формально містять вказівку на ознаки кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 358 КК України, об`єктивна сторона кримінального правопорушення виражається у таких формах: 1)підроблення посвідчення або іншого документа з метою використання його як самим підроблювачем, так і іншою особою; 2) збут підробленого документа; 3) використання завідомо підробленого документа.

Під підробленням документа потрібно розуміти як повне виготовлення сфальсифікованого документа, так і часткову фальсифікацію змісту справжнього документа. В останньому випадку перекручування істини відбувається шляхом внесення у документ неправдивих відомостей (виправлення, внесення фіктивних записів, знищення частини тексту, витравлення, підчистка, підробка підпису, проставлення на документі відбитка підробленої печатки). Використання завідомо підробленого документа може бути вчинене одним із двох способів: 1) пред`явлення документа; 2) подання документа.

При пред`явленні документа суб`єкт , видаючи підробку за справжній документ, знайомить з його змістом інших осіб. При цьому підроблений документ залишається у володінні винного. Подання документа передбачає, що певне коло осіб ознайомлюється зі змістом підробленого документа. Але підробка не залишається у винного, а передається уповноваженим особам для посвідчення тих чи інших фактів з метою отримання прав.

Однак, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, викладені прокурором в обвинувальному акті містять формальне поняття обвинувачення, не розкривають в якій саме формі виражається об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення. Прокурор вказує на те, що ОСОБА_5 у не встановлений досудовим розслідуванням час та спосіб набув Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР № 015944 від 22.10.2012 року, який містить завідомо неправдиві для нього відомості.

При цьому, зазначає, що Державний акт видано на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради №405 від 25.12.2007 року. Отже, відсутність відомостей щодо набуття та в який саме спосіб Державного акту ОСОБА_5 , вказують на не повноту та не об`єктивність відображення подій вчинення кримінального правопорушення. На підставі яких саме обставин встановлених під час досудового розслідування, прокурор дійшов висновку, що обвинувачений використав завідомо підроблений документ.

Згідно ст. 209 КК України, об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення виражається у формі вчинення дій, спрямованих на приховування чи маскування незаконного походження майна чи володіння ним, прав на таке майно та набуття майна, одержаного внаслідок суспільно небезпечного протиправного діяння.

Вчинення дій, спрямованих на приховування чи маскування незаконного походження майна, одержаного злочинним шляхом чи володіння ним, прав на таке майно-це активна поведінка винної особи, яка полягає, серед іншого, в підробленні документів, які засвідчують право власності.

Під набуттям майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, треба розуміти отримання такого майна винною особою, яка усвідомлює його відповідне походження.

ОСОБА_5 інкримінується набуття майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі зміна форми такого майна.

При цьому, фактичні обставини викладені в обвинувальному акті не відображають об`єктивну сторону даного правопорушення, які саме фактичні обставини про одержання Державного акту та в який спосіб, свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Крім того, слід зазначити, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України, вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 209 КК України, вважається закінченим з моменту набуття володіння чи використання такого майна, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 КК України, вважається закінченим з моменту коли документ пред`явлено або подано винним незалежно від того, чи вдалося йому досягти поставленої мети.

Виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, не відображають в повній мірі подію кримінального правопорушення. Тобто, час, місце та в який спосіб обвинувачений набув Державний акт на право власності на земельну ділянку, не встановлено.

Крім того, фактичні дані наведені в обвинувальному акті в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що інкримінуються, та часу і способу скоєння кримінального правопорушення, саме передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

З аналізу обставин викладення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України, на думку прокурора , саме на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, як завідомо підроблений документ, ОСОБА_5 заволодів чужим майном шляхом обману, використав завідомо підроблений документ та набув майно, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, шляхом зміни форми такого майна, а саме дві земельні ділянки.

Аналізуючи зміст даних обставин, судом встановлено формальне поняття обвинувачення, неповноту викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, формулювання у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб набув Державний акт на право власності на земельну ділянку, в даному складі кримінальних правопорушень є неприпустимим. Обвинувальний акт не містить посилання на порушення порядку та процедури отримання Державного акту.

Зазначені обставини впливають на обрання способу захисту обвинуваченим.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Прокурор вказує на можливість усунення не зазначених в обвинувальному акті обставин, на які вказує сторона захисту, під час судового розгляду.

Однак, суд не наділений процесуальними повноваженнями виходу за межі пред`явленого обвинувачення, окрім зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження.

Отже, фактичні обставини такі як, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб ОСОБА_5 набув Державний акт на право власності на земельну ділянку, вказують на неконкретність обвинувачення, а також свідчать про викладення прокурором в обвинувальному акті узагальненого формулювання обвинувачення, що не може бути усунене під час судового розгляду та що в свою чергу, порушує право обвинуваченого на захист.

За таких обставин, суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись, ст. ст. 291, 314, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003550 від 30.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого, ч. 4 ст.190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 209 КК України повернути прокурору Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено до 13.10.2023 року та оголошено учасникам судового судового провадження о 11 год 13.10.2023 року.

Суддя ОСОБА_1