Справа № 385/1153/22
Провадження № 1-кп/392/227/23
УХВАЛА

11 жовтня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022 за № 0000090 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

встановив:

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком не менше 2 місяців. На обґрунтування якого зазначила, що ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені раніше продовжують існувати та не зменшилися, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі та у разі визнання винним, буде притягнений до кримінальної відповідальності, та тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду. Обвинувачений може впливати на свідків, вчиняти на них тиск з метою зміни їх показань, оскільки вони не допитані даним складом суду. Продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити докази, оскільки місцезнаходження знаряддя вчинення злочину - ножа дотепер не встановлено. За таких обставини застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 , його представник адвокат ОСОБА_8 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_7 , представник малолітнього потерпілого адвокат ОСОБА_12 підтримали клопотання прокурора та просили продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

При цьому, представник малолітнього потерпілого адвокат ОСОБА_12 окремо зазначила, що у разі застосування іншого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, негативно вплине на малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , оскільки вони проживають в одному селі, та йому психологічно тяжко бачити обвинуваченого, що може спричинити додаткові страждання для дитини.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в судовому засіданні категорично заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Так, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_11 на обґрунтування позиції вказувала, що у зв`язку із тривалим розглядом даного кримінального провадження ризики автоматично зменшилися. Обвинувачений не має жодних намірів впливати та тиснути на свідків, крім того, свідки надавали показання на його користь. З метою уникнення даного ризику можливо покласти на обвинуваченого обов`язок не спілкуватися зі свідками. Отже, такий ризик не обґрунтований та недоведений прокурором як і інші ризики. Щодо ризику втечі обвинуваченого та переховування від суду , прокурором не надано жодного доводу, що підтверджує цей ризик. Натомість зазначила, обвинувачений має батьків, постійне місце проживання, дружина відмовилася свідчити проти нього, спілкується засобами телефонного зв`язку з нею та дітьми , що свідчить про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого. Ризик знищення речових доказів не доведено, всі речові докази в суді, ніж не знайдений до цього часу. Обвинувачений характеризується виключно позитивно, раніше не вчиняв жодних правопорушень, вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого правопорушення не доведена. Просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити, відносно обвинуваченого застосувати запобіжний захід домашній арешт за місцем його проживання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 зазначив, що ризики, на які посилалася прокурор відсутні, жодних заяв від свідків, що обвинувачений якось їм погрожує чи тисне до прокуратури, суду не надходили. Хоча обвинувачений в умовах слідчого ізолятору користується засобами телефонного зв`язку, телефонує додому, до дітей. До затримання за місцем проживання характеризується виключно позитивно, ходив до церкви, щось від депутатів. Просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що він не має наміру впливати на свідків, не збирається ухилятися від суду, має батька та мачуху, дружина разом із дітьми поїхали до її мами. До затримання працював охоронцем, комбайнером-трактористом. Зазначив, що міг би внести заставу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 23 год 20 хв. 12.06.2022 року до 23 год 20 хв. 10.08.2022 року. В подальшому, строк дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 неодноразово продовжувався ухвалами суду, наразі діє продовжений ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2023 року запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28.10.2023 року включно.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

При цьому, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).

Колегія суддів враховує, що відповідно до висновків ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Поряд з тим, ЄСПЛ в п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, вказав, що «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 враховується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є умисним особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, санкція за вчинення якого, згідно ч.1 ст.115 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, те, що не зменшилися та продовжують існувати раніше встановлені ризики, а саме обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1.ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки місцезнаходження знаряддя вчинення злочину ножа, який має значення для даного кримінального провадження не встановлено (п.2 ч.1 ст.177 КПК України).

Обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показань, які ще не допитані в судовому засіданні даним складом суду, та більшість з них проживають в одному населеному пункті із обвинуваченим, з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Таким чином, ризики у даному кримінальному провадженні знайшли своє об`єктивне підтвердження під час розгляду даного клопотання в суді.

Інших ризиків колегією суддів не встановлено та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Станом на час розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою судом враховується також те, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні тільки розпочався, допитано потерпілого та законного представника малолітнього потерпілого, частково досліджені письмові докази, свідки та малолітній потерпілий ще не допитувалися, письмові докази в повному обсязі не досліджені, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відсутні.

Крім того, при вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , колегією суддів враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що він обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, що спричинило невідворотні наслідки смерть людини, те, що ОСОБА_5 до затримання працював, одружений, має на утриманні четверо дітей ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, прихожанин, раніше не судимий, за місцем утримання в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» з 14.06.2022 року та станом на 29.06.2023 року заохочень та стягнень не має.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування відносно нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою.

Доводи сторони захисту, зокрема про наявність постійного місця проживання, виключно позитивні характеристики обвинуваченого, твердження про те, що обвинувачений не має наміру ухилятися від суду та впливати на свідків, не спростовують встановлених і наведених обставин та ризиків.

Наведене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

За сукупності наведених обставин та даних, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.

Обставини, викладені стороною захисту на обґрунтування клопотання щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу, як самі по собі, так і у своїй сукупності, не свідчать про те, що вони є достатніми для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, крім того такі доводи у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні встановлених процесуальних ризиків, а тому у задоволенні клопотання захисників про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з урахуванням п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе наразі не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст.ст. 369-372,392 КПК України,

постановив:

клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 11.10.2023 до 09.12.2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 09 грудня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя Судді