ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2894/23 Справа № 204/8268/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000118 за апеляційною скаргою заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Селидове Донецької області, громадянки України, маючої середню-спеціальну освіту, не працевлаштованої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 24 жовтня 2022 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 317 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

Встановила:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року у виді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаними вироком ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона 03 травня 2023 року приблизно о 18 годині 20 хвилин, точного часу не встановлено, проходячи в балці, розташованій за гаражним кооперативом «Спутник» м. Покровська, Донецької області, на узбіччі стежки побачила поліетиленовий пакет з застібкою Zip-lock в якому перебувала кристалічна речовина, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в невстановленій досудовим розслідуванням кількості, але не менше 0,2710 г., та у неї виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин для особистого вживання, без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що вищевказана речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) ОСОБА_7 , діючи умисно, взяла вказаний поліетиленовий пакет з застібкою Zip-lock, з особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), тим самим умисно, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в невстановленій досудовому розслідуванні кількості, але не менше 0,2710 г. Після чого поклала його в ліву кишеню, одягненої на неї куртки, та тим самим стала незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в невстановленій досудовому розслідуванні кількості, але не менше 0, 2710 г.

03 травня 2023 року о 18 годині 26 хвилин ОСОБА_7 рухаючись по вул. Бабушкіна, м. Покровська, Донецької області біля буд № 65 була зупинена працівниками поліції, які відповідно до ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, провели превентивні заходи щодо останньої, а саме: перевірили документи та запитали про наявність незаконних наркотичних засобів чи психотропних речовин. Під час проведення вищевказаних заходів ОСОБА_7 повідомила, що при собі у лівій кишені одягненої на неї куртки зберігає особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку вона незаконно придбала та зберігала для подальшого особистого вживання без мети збуту.

03 травня 2023 року у період часу з 19 годин 27 хвилин по 19 годин 34 хвилини в ході проведення огляду місця події ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 65 по вул. Бабушкіна, м. Покровська, Донецької області, добровільно видала, діставши з лівої кишені вдягнутої на неї куртки, пакет з застібкою Zip-lock, в якому виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,2710 г., яку ОСОБА_7 умисно, незаконно придбала та зберігала з метою особистого вживання, без мети збуту.

Прокурор не погодилась з таким вироком суду. В апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді 6 місяців арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 та остаточно вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що покарання у виді обмеження волі згідно ч. 1 ст. 61 КК України полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

При цьому частина 3 даної статті мітить заборону щодо призначення покарання у виді обмеження волі до жінок, що мають дітей віком до 14 років.

Втім, при призначенні покарання ОСОБА_7 вказаних вимог кримінального законодавства суд першої інстанції не дотримався та призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі.

В той же час, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому лише виповнилося повних 11 років.

За таких обставин, суд не повинен був призначати обвинуваченій покарання у виді обмеження волі.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити.

Обвинувачена заперечувала проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченої, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.4 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Згідно вимог ч.3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як вбачається за матеріалів провадження, обвинувачена ОСОБА_7 має неповнолітню дитину сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому виповнилося 11 років.

Однак суд першої інстанції, в порушення вимог ч.3 ст. 61 КК України, призначив обвинуваченій покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 3 частини 1 статті 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Виходячи з наведеного, даний вирок підлягає зміні в частині призначення обвинуваченій покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.309 КК України, у виді арешту на строк 06 місяців.

На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_7 зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді 6 місяців арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 та остаточно вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4