ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/197/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.194 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахується з моменту звернення вироку до виконання, зарахувавши йому у строк призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по залученню експертів вирішено.

Згідно вироку 30.06.2022 близько 02 год. 00 хв. у ОСОБА_10 , який перебував в АДРЕСА_2 , з метою помсти, на ґрунті особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне знищення майна, вчинене шляхом підпалу, ОСОБА_10 30.06.2022 близько 02 год. 00 хв. перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, та, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, через незачинену хвіртку, проник на неогороджену територію даного домоволодіння. Після чого, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, переконавшись, що його дії ніким зі сторонніх осіб не будуть помічені, шляхом внесення джерела запалювання, а саме підніс відкрите полум`я із запальнички до переднього правого підкрилка кузова автомобіля марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , синього кольору, 1972 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_13 , та який був придбаний шляхом передачі реєстраційного документу потерпілим ОСОБА_12 , внаслідок чого виникла пожежа, яка призвела до знищення полум`ям лакофарбового покриття практично по всій площині автомобіля, повного знищення вогнем бокових крил, переднього бампера, передніх та задніх коліс, передніх фар, радіаторної решітки та відсіку двигуна, повного вигорання обшивки салону, бокових дверей та сидінь, знищення панелі приладів у вигляді повного оплавлення, повного знищення багажного відділення та заднього вікна, оплавлення задніх стопів. Виконавши всі можливі дії, направлені на умисне знищення майна, вчинене шляхом підпалу, тобто загально небезпечним способом ОСОБА_10 , з місця злочину втік, своїми злочинними діями спричинивши ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на суму 20770 грн. 00 коп.

За таких обставин ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тобто в умисному знищенні чужого майна, шляхом підпалу.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2023 року скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Свої вимоги мотивує тим, що:

вилучене у ОСОБА_10 16 серпня 2022 року взуття не є саме тим взуттям, що було об`єктом дослідження висновку експерта від 26 серпня 2022 року №СЕ-19/120-22/8064-ТР оскільки, згідно камерної картки ОСОБА_10 останній був поміщений у ДУ «Чортківська УВП (№26) 01 липня 2022 року, а серед переліку речей, наявних у взятої під варту особи при прибутті значиться - кросівки зеленого кольору, а тому, оперативний працівник фізично не міг вилучити у ОСОБА_10 16 серпня 2022 року будь-які кросівки чорного кольору;

матеріали справи не містять відомостей в який спосіб орган досудового розслідування встановив, що у ОСОБА_10 , який утримувався в умовах ДУ «Чортківська УВП (№26), наявне взуття в якому останній міг бути на місці вчинення злочину, як і не містять відомостей про те в який спосіб ОСОБА_10 повідомив органи поліції про своє бажання нібито добровільно видати своє взуття.

заява, яка нібито була адресована обвинуваченим начальнику ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, не містить дати її складення та відмітки про її реєстрацію в будь-якій установі чи відділі поліції;

протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі обвинуваченим підписаний, внаслідок психологічного тиску та обману із сторони оперативного працівника, яким складався означений протокол;

відсутність понятих під час складання протоколу вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16 серпня 2022 року, додатків до вказаного протоколу у вигляді фототаблиць із зображенням вилучених речей, а також їх упакування у відповідному сейф-пакеті, не дає змоги ідентифікувати, яке ж все таки взуття вилучив оперативний працівник у ОСОБА_10 ;

зміст наявного у матеріалах справи протоколу огляду предмета від 18 серпня 2022 року не містить відомостей про те, що слідчий перед оглядом нібито добровільно виданого ОСОБА_10 взуття, виймав його із будь-якого сейф-пакету цілісність якого була б не пошкодженою. Понятих до огляду предмету (взуття) знову ж таки залучено не було;

із змісту протоколу вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16 серпня 2022 року, слідує, що ОСОБА_10 оперативним працівником не було роз`яснено його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.18 КПК України, а також того, що видані ним речі можуть бути в подальшому використанні, як доказ його вини у вчиненні кримінального правопорушення;

відповідно до сформованої ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева», якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж, а тому враховуючи, що взуття, як речовий доказ, що був об`єктом дослідження висновку експерта від 26 серпня 2022 року №СЕ-19/120-22/8064-ТР є недопустимим доказом, з підстав передбачених пунктами 2-4 ч.2 ст.87, ч.6 ст.107 КПК України, а тому всі інші докази, зокрема: письмова заява обвинуваченого про добровільне надання працівникам поліції належного йому взуття (кросівки чорного кольору), в якому він перебував 30 червня 2022 року; протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16 серпня 2022 року; протокол огляду предмета від 18 серпня 2022 року з долученою до нього таблицею ілюстрацій; висновок експерта від 26 серпня 2022 року №СЕ-19/120-22/8064-ТР за результатами проведеної судової трасологічної експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею є похідними.

висновок експерта від 26 вересня 2022 року №СЕ-19/120-22/8983-Д є недопустимим доказом, оскільки: вилучені під час огляду місця події три сліди папілярних узорів не було належним чином упаковані у відповідний сейф пакет, щоб унеможливило б стороннє втручання; об`єкт дослідження експертизи - дактилоскопічна карта, що нібито була заповнена на ім`я ОСОБА_14 , була отримана органом досудового розслідування у непередбаченому законом порядку. Відбитки папілярних візерунків пальців рук ОСОБА_10 не були отримані у відповідності до ст.ст. 241, 245 КПК України, як це було зроблено у випадку із потерпілим;

версія обвинувачення спростовується показаннями свідка ОСОБА_15 ;

зразки папілярних візерунків пальців рук ОСОБА_10 не були отримані у передбаченому законом порядку, так як після отримання зразків слід скласти протокол, в якому обов`язково повинні бути зазначені такі відомості: який саме зразок вилучено; у кого він отриманий; в який матеріал або ємність він упакований; яким чином посвідчена його ідентичність; де він буде зберігатися; зауваження, які надійшли від учасників при проведенні цієї слідчої дії;

на час отримання зразків папілярних візерунків пальців рук ОСОБА_10 та проведення експертного дослідження, останній не перебував у процесуальному статусі свідка чи підозрюваного.

Від прокурора та потерпілого апеляційні скарги на вказаний вирок не були подані, а також від них не надходило до апеляційного суду письмових заперечень на апеляційну скаргу захисника.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

пояснення обвинуваченого та доводи його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просили оскаржений вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого і вичерпанням можливості їх отримати;

прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги за її безпідставністю;

перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст.94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції при прийнятті рішення вказаних вимог закону дотримано та зроблено обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, повністю підтверджується наданими в судовому засіданні показами потерпілого і свідків, зокрема:

потерпілий ОСОБА_12 показав, що 30 червня 2022 року близько 03 год. 00 хв. він прокинувся та через вікно побачив, що на його подвір`ї горить належний йому автомобіль марки «ВАЗ 2103». У вказаному підпалі підозрює ОСОБА_10 , оскільки останній погрожував йому, у зв`язку з тим, що залицявся до ОСОБА_16 , з якою він раніше також мав стосунки. Також, потерпілий вказав, що в подальшому приїхали працівники ДСНС, які погасили палаючий автомобіль та працівники поліції, яким він надав дозвіл на огляд свого домогосподарства. Ствердив, що під час огляду місця події працівники поліції вилучили сліди папілярних узорів пальців рук, слід взуття та запальничку;

свідок ОСОБА_17 підтвердив, що 30 червня 2022 року брав участь у якості понятого під час огляду місця події, який проводився за адресою: АДРЕСА_1 . Показав, що коли прийшов на подвір`я до свого сусіда ОСОБА_12 , побачив спалений автомобіль марки «ВАЗ». Зазначив, що під час огляду місця події працівники поліції оглянули вказаний транспортний засіб та територію домогосподарства потерпілого;

свідок ОСОБА_18 показав, що 30 червня 2022 року в АДРЕСА_3, брав участь в якості понятого під час огляду місця події. Ствердив, що коли прийшов на подвір`я за вказаною адресою, побачив спалений автомобіль свого сусіда ОСОБА_12 марки «ВАЗ». Також зазначив, що під час огляду місця події на території домогосподарства потерпілого працівники поліції вилучили сліди папілярних узорів пальців рук, слід взуття та запальничку;

свідок ОСОБА_16 зазначила, що раніше проживала разом з ОСОБА_12 . Після того, як вона завершила з ним стосунки, до неї через соціальні мережі почав залицятися ОСОБА_10 , з яким вона ніяких відносин не мала.

Крім вищезазначених показань допитаних судом потерпілого та свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 також підтверджується дослідженими та проаналізованими судом в судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

протоколі огляду місця події від 30 червня 2022 року з долученою до нього таблицею ілюстрацій, згідно з яким старшим слідчим СВ ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_19 в присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , за участю спеціаліста ОСОБА_20 та ОСОБА_12 було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення та виявлено і вилучено, зокрема, три сліди папілярних узорів, які за допомогою липкої стрічки вилучено та поміщено на аркуш паперу формату А4, який упаковано у паперовий конверт;

висновку експерта від 26 вересня 2022 року №СЕ-19/120-22/8983-Д за результатами проведеної судової дактилоскопічної експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею, згідно з яким: слід розміром 19х15 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 1, залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; слід розміром 20х17 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 3, залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

висновку експерта від 10 серпня 2022 року №СЕ-19/120-22/6597-ПТ за результатами проведеної судової пожежно-технічної експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею, згідно з яким: осередок пожежі знаходився в передній частині автомобіля, на поверхні переднього правого крила та правої сторони капота; причина виникнення пожежі, є внесення джерела запалювання (відкритого полум`я сірника, свічки, факела, спеціально виготовлених пристроїв та пристосувань) в спеціально створене горюче середовище, ймовірно із використанням, в якості інтенсифікатора горіння, леткої легкозаймистої рідини (наприклад: типу розчинників, ацетону та ін.).

Як видно зі змісту вироку суд першої інстанції дав належну оцінку вищевказаним доказам по справі відповідно до вимог ст.94 КПК України та прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 умисно знищив чуже майно, шляхом підпалу.

При цьому, на переконання колегії суддів, всі вищеперераховані докази вини обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні даного кримінального правопорушення є належними та допустимими, оскільки всі вони зібрані у визначеному законом порядку.

Також, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у кримінальному провадженні, а тому наведені апелянтом у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необґрунтованими, та колегія суддів при перевірці матеріалів справи та прийнятого рішення не виявила істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а саме умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу, є доведеною.

Доводи апеляційної скарги про те, що версія обвинувачення спростовується показаннями свідка ОСОБА_15 були предметом розгляду суду першої інстанції і вмотивовано та обґрунтовано відхилені судом з викладенням мотивів у вироку, зокрема місцевий суд зазначив, що надаючи оцінку показам ОСОБА_15 , суд враховує, що перебування ОСОБА_10 29.06.2022 близько 22-ої год. вдома не свідчить про його знаходження за адресою АДРЕСА_1 , 30.06.2022 близько 02 години ночі, а відтак причетність ОСОБА_10 до інримінованого злочину не спростовують. До того ж при оцінці показів свідка ОСОБА_15 , суд першої інстанції правильно врахував похилий вік свідка, перенесення ним інсульту, давність події, щодо якої він надавав свідчення, а також суперечливість викладених вказаним свідком обставин, а також те, що ОСОБА_15 є батьком обвинуваченого ОСОБА_10 , а тому зацікавлений в результатах даного кримінального провадження. З вказаними мотивами та висновками суду першої інстанції в цілому погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про те, що висновок експерта від 26 вересня 2022 року №СЕ-19/120-22/8983-Д є недопустимим доказом, оскільки вилучені під час огляду місця події три сліди папілярних узорів не було упаковано у сейф пакет, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вказані доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема:

протоколом огляду місця події від 30 червня 2022 року з долученою до нього таблицею ілюстрацій, згідно з яким старшим слідчим СВ ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_19 в присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , за участю спеціаліста ОСОБА_20 та ОСОБА_12 було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення та виявлено і вилучено три сліди папілярних узорів, які за допомогою липкої стрічки було вилучено з поверхні лівого переднього крила і дзеркала бокового виду лівих передніх дверцят автомобіля та поміщено на аркуш паперу формату А4, який підписано всіма учасниками огляду без зауважень і упаковано у паперовий конверт (т.1 а.к.п.54);

висновком експерта від 30 серпня 2022 року №СЕ-19/120-22/7974-Д, де експертом зазначено, що на експертизу надано два заклеєні паперові конверти, в одному з яких, розміром 229х162 мм, виявлено аркуш паперу білого кольору формату А4, на який наклеєно три відрізки липкої стрічки з відкопійованими на них слідами папілярних узорів, цілісність упакування не порушена. Після проведення експертизи додаток до протоколу ОМП зі слідами папілярних узорів на одному аркуші і його первинне упакування запаковані експертом у спецпакет №5617740. (т.1 а.к.п.63-66);

висновком експерта від 26 вересня 2022 року №СЕ-19/120-22/8983-Д, де експертом зазначено, що на експертизу надано пакет №5617740, цілісність його упаковки на момент відкриття не порушена. Після відкриття в ньому виявлено, зокрема, аркуш паперу білого кольору формату А4, на який наклеєно три відрізки липкої стрічки з відкопійованими на них слідами папілярних узорів та підписами учасників огляду місця події.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає жодних підстав для сумніву в належному збереженні вилучених з місця події відбитків пальців рук, а тому доводи сторони захисту про стороннє втручання вважає безпідставними.

Твердження захисника про те, що висновок експерта від 26 вересня 2022 року №СЕ-19/120-22/8983-Д є недопустимим доказом, оскільки: об`єкт дослідження експертизи - дактилоскопічна карта на ім`я ОСОБА_10 , була отримана органом досудового розслідування у непередбаченому законом порядку, а відбитки папілярних візерунків пальців рук ОСОБА_10 не були отримані у відповідності до ст.ст. 241, 245 КПК України, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, ст. 241 КПК України регулює порядок освідування особи, а ст. 245 КПК України вказує на необхідність дотримання вимог зазначеної статті в ході отримання біологічних зразків, якими відбитки пальців не є.

Отже, відібрання відбитків пальців за згодою обвинуваченої особи без відповідної постанови прокурора чи доручення не становить порушення вимог КПК України, а отже, і не призводить до визнання з цих підстав недопустимими доказів, отриманих у результаті цієї слідчої дії (п.22 постанови ККС у складі ВС №185/22915/18 від 11.01.2022 року).

В той же час, з приєднаної в якості додатка до висновку експерта від 26 вересня 2022 року №СЕ-19/120-22/8983-Д дактилоскопічної карти заповненої на ім`я ОСОБА_10 слідує, що останній підтвердив надання ним відбитків пальців рук шляхом проставлення свого підпису на дактилокарті. У суду немає підстав вважати, що відібрання відбитків пальців рук в обвинуваченого ОСОБА_10 при заповненні дактилокарти було проведено із порушенням процесуального порядку.

Щодо належності наявних на дактилокарті відбитків ОСОБА_10 апеляційний суд звертає увагу, що в цьому провадженні сторона захисту під час судового розгляду не заявляла клопотань про проведення повторних дактилоскопічних експертиз через неналежність зафіксованих на дактилокарті відбитків пальців рук саме обвинуваченому, а обмежилась лише твердженнями про нібито порушення процесуального порядку їх отримання.

Таким чином, доводи сторони захисту про неналежність та недопустимість наведених доказів є безпідставними.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що із змісту протоколу вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16 серпня 2022 року, слідує, що ОСОБА_10 оперативним працівником не було роз`яснено його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.18 КПК України, а також того, що видані ним речі можуть бути в подальшому використанні, як доказ його вини у вчиненні кримінального правопорушення, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Пунктом 1 частиною 2 статті 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій з порушенням його суттєвих умов.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_10 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у даному провадженні було повідомлено 20 жовтня 2022 року, а добровільна видача обвинуваченим свого взуття оформлена протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16 серпня 2022 року, згідно з яким ОСОБА_10 в приміщенні ДУ «Чортківська УВП (№26)» за адресою: м.Чортків, вул.Л.Українки, 3, добровільно видав старшому оперуповноваженому СКП ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_21 належну йому пару взуття, а саме: кросівки чорного кольору, які упаковано у поліетиленовий пакет чорного кольору.

Зі змісту вказаного протоколу видно, що ОСОБА_10 оперативним працівником не було роз`яснено його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.18 КПК України, а також того, що видані ним речі можуть бути в подальшому використанні, як доказ його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вилучене у ОСОБА_10 взуття, як речовий доказ, що був об`єктом дослідження висновку експерта від 26.08.2022р. №СЕ-19/120-22/8064-ТР, слід визнати недопустимим, з підстав передбачених пунктами 2-4 ч. 2 ст. 87 КПК України.

Відповідно до сформованої ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева», якщо

джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», «Шабельник проти України (№2)», «Яременко проти України (№2)». Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Зазначене свідчить, що: письмова заява ОСОБА_10 про добровільне надання працівникам поліції належного йому взуття (кросівки чорного кольору), в якому він перебував 30 червня 2022 року; протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16 серпня 2022 року; протокол огляду предмета від 18 серпня 2022 року; висновок експерта від 26 серпня 2022 року №СЕ-19/120-22/8064-ТР отриманні з істотними порушеннями вимог ч.3 ст.223 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами захисника про недопустимість вказаних доказів, що однак не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого, оскільки такі висновки ґрунтуються на сукупності інших доказів.

При цьому достовірність та допустимість решти доказів сумнівів не викликає, оскільки вони не ґрунтуються на письмових доказах отриманих із порушенням КПК України, та їх сукупність у взаємозв`язку є достатньою для висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 судом першої інстанції не допущено істотних порушень, передбачених ст.412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку та закриття провадження, як про це порушується питання в апеляційній скарзі.

Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням усіх вимог ст.ст. 50, 65, 70 КК України в розмірі наближеному до мінімального і підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.404, 405, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2023 року відносно ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді