Провадження №11-сс/801/31/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянув у закритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2023 за № 0001854 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 17.02.2024 року, в межах строку досудового розслідування, відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,

який підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчий слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001854 від 17.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В межах даного кримінального провадження 17 грудня 2023 встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_7 , про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру;

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_7 , матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов. Крім цього, на даному етапі досудового розслідування не встановлено повне коло осіб (анкетні дані), які є свідками вчинення кримінального правопорушення, однак, вони відомі підозрюваному.

Усі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 , в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували, щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до 17 лютого 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2. утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

3. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено, що ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_7 діє до 17 лютого 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не оспорюючи факту встановлення слідчим суддею обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України вважає, що судом безпідставно не взято до уваги даних про особу підозрюваного, його відношення до скоєного кримінального правопорушення та обґрунтування прокурора та слідчого про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Зокрема, твердження суду про визнання вини ОСОБА_7 та сприяння органу досудового розслідування у встановленні істини у справі суперечить матеріалам кримінального провадження та позиції самого підозрюваного, висловленій в ході судового розгляду клопотання органу досудового розслідування. Слідчий у своєму клопотанні та прокурор в ході судового розгляду навели належні обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 , в тому числі домашнього арешту за місцем проживання, оскільки в ході досудового розслідування було встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у тяжкому злочині проти життя та здоров`я особи. Тому застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недопустимим, також менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Захисник в судовому засіданні пояснив, що його підзахисний добровільно з`являється до слідчих органів, жодним чином не впливає ні на свідків, ні на потерпілого, має міцні соціальні зв`язки, працював, раніше не судимий.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що підозрюваний має постійне місце проживання, родину, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, є раніше не судимим, врахував молодий вік підозрюваного, те, що він працює, зареєстрований ФОП.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України слідчим та прокурором доведено зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001854 від 17.12.2023; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.12.2023; протоколу допиту потерпілого від 17.12.2023; протоколам допитів свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом огляду місця події від 17.12.2023; протоколу допиту підозрюваного від 17.12.2023; протоколом проведення слідчого експерименту від 17.12.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.12.2023; повідомленням про підозру від 17.12.2023.

Слідчий суддя прийшов до переконання, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення, проте прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам.

Таким чином, на думку слідчого судді, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде суперечити вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки прокурором перед судом не доведено, що до підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати саме винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою і що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та не забезпечить запобіганню ризику, визначеному п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, як і не доведено, що існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Обґрунтовуючи своє клопотання, посилається на докази, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001854 від 17.12.2023; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.12.2023; протокол допиту потерпілого від 17.12.2023; протоколи допитів свідків; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протокол огляду місця події від 17.12.2023; протокол допиту підозрюваного від 17.12.2023; протокол проведення слідчого експерименту від 17.12.2023; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.12.2023; повідомлення про підозру від 17.12.202.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Слідчий в своєму клопотанні щодо обґрунтування необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення останньому розміру застави зазначив про наявність ризиків, зокрема те, що підозрюваний перебуваючи на волі, усвідомлюючи наслідки вчиненого ним злочину та строк покарання, який йому у подальшому буде призначено, з метою уникнення покарання за вчинення ним тяжкого злочину,є підставою ризику його неявки до органу досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_7 відомі свідки, що свідчить про те, що останній перебуваючи на волі, може незаконно впливати на них з метою створення сприятливих умов для себе. Антисоціальна поведінка ОСОБА_7 свідчить про те. Що він, перебуваючи на волі, зможе продовжити вчиняти кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, у статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно, до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи покарання, яке може бути призначено підозрюваному у випадку доведення його вини у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст.121 КК України, за своєю тяжкістю від 5 до 8 років позбавлення волі, може спонукати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування та суду.

Так, одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На думку колегії суддів, з урахуванням віку та соціально стримуючих чинників підозрюваного, особи останнього, який має постійне місце реєстрації та проживання з бабусею та матір`ю, характер вчинення кримінального правопорушення, є особою раніше не судимою, обраний слідчим суддею підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 без визначенням йому розміру застави, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.194,196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.393, 399, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4