УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000261 від 10.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000261 від 10.05.2023 року за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні, 06.09.2023 року у період з 20 год. 29 хв. по 21 год. 10 хв., слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві, ОСОБА_4 було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого слідчий вилучив:

-грошові кошти номіналами 500 гривень в кількості 19 купюр, 1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра 100 гривень, 1 купюра 50 гривень та 1 купюра 10 гривень, на загальну суму 9 860 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят) гривень, які було поміщено до сейф-пакету Державного бюро розслідувань № В 2008965.

-мобільний телефон марки IPHONE 14 PRO, IMEI: НОМЕР_1 ,

IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору в чохлі з малюнками, який поміщено до сейф-пакету Державного бюро розслідувань № В 1018073.

07.09.2023 року за обставин викладених у письмовому вигляді у клопотанні, ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням про накладання арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку, проте слідчим суддею було повернуто клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене під час обшуку майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень та може бути використане для забезпечення покарання у вигляді конфіскації майна в рамках кримінального провадження, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурор, усунувши недоліки клопотання, повторно звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити і розглянути без його участі.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав до суду клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання з огляду на його необґрунтованість та розглянути клопотання у його відсутність.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000261 від 10.05.2023 року за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується матеріалами долученими до даного клопотання.

В рамках вказаного кримінального провадження 06.09.2023 року у період з 20 год. 29 хв. по 21 год. 10 хв., слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві, ОСОБА_4 було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого слідчий вилучив:

-грошові кошти номіналами 500 гривень в кількості 19 купюр, 1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра 100 гривень, 1 купюра 50 гривень та 1 купюра 10 гривень, на загальну суму 9 860 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят) гривень, які було поміщено до сейф-пакету Державного бюро розслідувань № В 2008965.

-мобільний телефон марки IPHONE 14 PRO, IMEI: НОМЕР_1 ,

IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору в чохлі з малюнками, який поміщено до сейф-пакету Державного бюро розслідувань № В 1018073.

07.09.2023 року за обставин викладених у письмовому вигляді у клопотанні, ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчим своєчасно було подано клопотання про арешт вищевказаного майна, проте за результатом розгляду такого клопотання слідчим суддею було винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години.

Після чого, прокурор, усунувши недоліки клопотання, своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучений мобільний телефон підозрюваного відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Так, мобільний телефон ОСОБА_5 може містити в собі листування в месенджерах, SMS повідомлення, документи, у тому числі листування із іншим фігурантом кримінального провадження ( ОСОБА_7 ) та із заявником у кримінальному провадженні ( ОСОБА_8 ), а тому необхідний органу досудового розслідування для його огляду та виявлення інформації, яка може мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя також звертає у вагу на те, що ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а тому вилучені грошові кошти, які належать підозрюваному ОСОБА_5 можуть бути використані в подальшому для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання у випадку визнання судом ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину.

Враховуючи зазначене, незастосування арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до втрати доказів в рамках кримінального провадження, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у вказаному кримінальному провадженні, а також може призвести до втрати майна, яке може бути використане в подальшому для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів та можливість застосування конфіскації майна підозрюваного, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000261 від 10.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 06.09.2023 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-грошові кошти номіналами 500 гривень в кількості 19 купюр, 1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра 100 гривень, 1 купюра 50 гривень та 1 купюра 10 гривень, на загальну суму 9 860 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят) гривень;

-мобільний телефон марки IPHONE 14 PRO, IMEI: НОМЕР_1 ,

IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору в чохлі з малюнками.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1