У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3322/22

№ 1-кп/183/543/24

17 січня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому внесені 25.01.2022 року до ЄРДР за № 0000085, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 24 січня 2022 року приблизно о 03 годині 35 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужої" майна, діючи умисно, повторно, таємно, через паркан, незаконно проник на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 , впевнившись, що за йог злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до приміщення гаражу, де шляхом вільного доступу, через відчинені двері, незаконно проник всередину гаражу.

Опинившись всередині гаражу, 24 січня 2022 року приблизно о 03.40 годині ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що власник домоволодіння та будь-які інші особи : його діями не спостерігають, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав велосипед марки «Mascotte» чорного кольору із дитячим кріслом, який належить ОСОБА_7 , вартістю 3.814,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3.814,00 гривень. Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

06 лютого 2022 року у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, таємно, через незачинену хвіртку, незаконно проник на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до приміщення гаражу, де шляхом злому дверної коробки гаражу в місці замку, відчинив двері, та таким чином незаконно проник всередину.

Опинившись всередині гаражу, 06 лютого 2022 року у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, переконавшись, що власник домоволодіння та будь-які інші особи за його діями не спостерігають, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: комплект мідних кабелів із 2 штук для зварювання довжиною 4 м кожен, вартістю 1.232,00 гривні, двигун асинхронний (електродвигун) радянського виробництва, 1982 року випуску, тип двигуна 4AM100S4Y3, вартістю 500 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину з викраденим майном пішов, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1.732,00 гривні.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан.

10 травня 2022 року приблизно о 10.25 годині ОСОБА_3 знаходився у приміщенні магазину «Єва №82», що розташований за адресою: вул. Сучкова, 30, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що знаходилося в приміщенні вищевказаного магазину, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 травня 2022 року о 10.26 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в магазині «Єва №82» за вищевказаною адресою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, викрав з прилавку колготи жіночі марки «Вів`єн» 100 ден, чорного кольору, розміру 2 в кількості 2 штук, які поклав собі в штани спереду.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця 10 травня 2022 року о 10.28 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пройшов повз касову зону з вищезазначеним майном, не розрахувавшись за нього.

Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій юридичній особі - ТОВ «РУШ», майнової шкоди на загальну суму 458 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указ) Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всієї території України введено воєнний стан.

18 травня 2022 року приблизно о 02.00 годині ОСОБА_3 проходив поблизу домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та побачив на території вказаного домоволодіння гаражне приміщення.

В цей час та місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 знаходячись поблизу домоволодіння за вищевказаною адресою, приблизно о 02.05 годині, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, переліз через металеві ворота, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння, де, за допомогою фізичної сили пошкодив пенопласт у віконній рамі гаражного приміщення та через утворений отвір у віконній рамі проник до гаражного приміщення за вищевказаною адресою, де відшукав та зібрав електроінструменти, а саме: електричний заточний станок марки Зеніт ЗСТ-150/350; кутову шліфувальну машинку марки «Makita» моделі 9565 CYR 125 шт., придбану в 2017 році; електричну дриль марки «Makita» моделі 8450; електричну дриль марки «ИЭ-1211э» та електричну дриль марки «ИЭ-1022 А-1», належні потерпілій ОСОБА_9 та визначивши дане майно об`єктом свого злочинного посягання, поклав у знайдений мішок вказаний електроінструмент та викрав вказане майно.

Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5.229,98 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Строк дії обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 24.01.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду від 20.05.2022 року встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який і послугував підставою обрання відповідного запобіжного заходу. Наразі, вказаний ризик не втратив свою актуальність, зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких та за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини, а саме численності епізодів протиправної діяльності обвинуваченого, вказує на стійку кримінальну направленість поведінки обвинуваченого, який ніде не працює. Зазначене свідчить про те, що останній не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним нових злочинів проти власності, з метою забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном, у зв`язку з чим, вбачається наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема вказує на існування ризику вчинення ОСОБА_3 нових правопорушень, у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином встановлено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_3 від органу досудового розслідування або суду та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи суспільну небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, які віднесено до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, непрацюючий, тобто стійких соціальних зв`язків не має, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою виправдовує таку міру запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволені клопотання прокурора та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз 02.09.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене покарання у вигляді 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину.

Тому, у суду є підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 є особою, раніше судимою, яка не має законного джерела прибутку, на даний час підозрюється у вчиненні злочину проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаних злочинів, передбачених ч. 3, 4 ст. 185 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, ніде не працює, тому офіційні джерела доходів в нього відсутні; підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення проти власності, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченому найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, у вигляді тримання під вартою продовжити, строком до 14 березня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1