Справа № 466/9812/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1172/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові кримінальне провадження № 0000817 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 368 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю її вини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючою ознакою: прийняття пропозиції та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, для себе за вчинення в інтересах того, хто пропонує неправомірну вигоду та в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 , відповідно до наказу № 477-к від 01.03.2016 року, обіймаючи посаду заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, з покладенням на неї обов`язків начальника зазначеного управління, з наданням їй права підпису організаційно-розпорядчих та фінансових документів, тобто будучи згідно п. 2 примітки ст. 368 КК України службовою особою, яка займає відповідальне становище, використовуючи своє службове становище, всупереч Положення про головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, що затверджене наказом Держпродспоживслужби № 23 від 25.02.2016 р. та Порядку проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 39 від 10.02.2016 р., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прийняла пропозицію та одержала від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 15 000 грн. за сприяння у пришвидшенні та державній реєстрації потужностей (ресторанів) оператора ринку ФОП ОСОБА_11 , які розташовані по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також подальше сприяння у господарській діяльності вказаних потужностей.

Зокрема, 28.09.2016 року ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди під час зустрічі в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_4 із ОСОБА_10 , яка будучи уповноваженою особою ФОП ОСОБА_11 , та діяла за його дорученням і мала на меті внести до державного реєстру потужності оператора ринку ФОП ОСОБА_11 , обумовила з останньою передачу їй грошових коштів у сумі 15 000 грн. за сприяння у пришвидшенні та державній реєстрації потужностей (ресторанів) оператора ринку, а також подальше сприяння у господарській діяльності.

Цього ж дня, на виконання домовленості з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_4 , близько 20 год. 30 хв., передала, а ОСОБА_6 одержала частину суми неправомірної вигоди в розмірі 5 000 грн. за сприяння у пришвидшенні державної реєстрації потужностей (ресторанів) оператора ринку ФОП ОСОБА_11 , які розташовані по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також подальше сприяння у господарській діяльності вказаних потужностей та домовилася з ОСОБА_6 про передачу решти суми неправомірної вигоди у розмірі 10 000 грн. 03.10.2016 року.

В подальшому ОСОБА_10 розуміючи, що відмова в передачі ОСОБА_6 решти суми неправомірної вигоди в розмірі 10 000 грн. могла потягнути порушення законних прав та інтересів ФОП ОСОБА_11 , уповноваженою особою якого є ОСОБА_10 , а саме відмова чи затягування державної реєстрації, що тягне за собою штрафні санкції для підприємця, остання 30.09.2016 р. звернулась із заявою про неправомірні дії ОСОБА_6 в правоохоронні органи.

03.10.2016 р., приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою АДРЕСА_5 , одержала від ОСОБА_10 решту суми неправомірної вигоди в розмірі 10 000 грн. за сприяння у пришвидшенні та державній реєстрації потужностей ( ресторанів) оператора ринку ФОП ОСОБА_11 , які розташовані по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також подальше сприяння ОСОБА_6 у господарській діяльності вказаних потужностей з використанням наданої їй влади та службового становища, після чого працівниками правоохоронного органу одразу було припинено незаконні дії ОСОБА_6 , а предмет неправомірної вигоди в розмірі 10 000 грн. вилучено.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить під час апеляційного розгляду дослідити письмові докази у кримінальному провадженні та дати їм належну оцінку, а саме: витяг з ЄРДР, заяву ОСОБА_10 , постанову про об`єднання кримінальних проваджень, протокол огляду, помічення грошових коштів, протокол огляду місця події та носій інформації, матеріали, вилучені в ході огляду місця події, протокол затримання, довіреність, протоколи проведення НСРД, носій інформації, висновоки судових фоноскопічних експертиз.

Оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи й ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.З ст.368 КК України, та призначити покарання за ч. З ст. 368 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, позбавити ОСОБА_6 права обіймати посади, пов`язані із державною службою терміном на 3 роки.

Вважає вирок суду незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На підтримку апеляційних вимог покликається на те, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.368 КК України, підтверджене доказами, зокрема заявою ОСОБА_10 , витягом з ЄРДР, постановою про об`єднання кримінальних проваджень, протоколом огляду, помічення грошових коштів, протоколом огляду місця події та носієм інформації, матеріалами, вилученими в ході огляду місця події, пакетом із грошовими коштами, довіреністю, протоколами проведення НСРД, носіями інформації, висновком судової фоноскопічної експертизи, постановами про визнання речей речовими доказами.

Звертає увагу, що в судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_12 чітко вказав, що він особисто передавав доручення ОСОБА_10 від імені його дружини ОСОБА_13 , оскільки свідок займається веденням справ, різного роду документами, а ОСОБА_10 йому в цьому допомагала. Свідок ОСОБА_11 підпис на дорученні визнала, але не знала з якою метою її чоловік - ОСОБА_12 таке доручення надавав ОСОБА_10 , оскільки документообігом займається чоловік.

Прокурор вважає, що висновок суду про те, що власники ресторанів ФОП ОСОБА_11 не уповноважували ОСОБА_10 на реєстрацію потужностей закладів харчування та не ставили завдання у незаконний спосіб впливати на службових осіб, не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд без процесуальної мотивації, поставив під сумнів факт передачі особистих коштів ОСОБА_10 в якості неправомірної вигоди, яка передавалась не в її інтересах та не була їй відшкодована, а також показання свідка ОСОБА_10 про те, що вона дізналась з мережі інтернет про безоплатність реєстрації потужностей ринку харчових послуг органами Держпродспоживслужби, а тому нібито прагнула обійти закон, домогтися своїх незаконних інтересів.

Стверджує, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду про те, що реєстрація потужностей ринку не входить в обов`язки ОСОБА_6 як особисто, так і організації, яку очолювала обвинувачена, оскільки в ході судового слідства встановлено, що Управління Держпродспоживслужби у м.Львові є структурним підрозділом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області. Обвинувачена була безпосереднім керівником в.о. начальника Управління Держпродспоживслужби у м.Львові і приймала активну участь в прийманні в своєму службовому кабінеті від ОСОБА_10 заяви на реєстрації потужностей ФОП ОСОБА_13 та виправленні в ній недоліків та сприяла в терміновій реєстрації вищевказаних потужностей.

Вказує, що з незрозумілих причини суд критично оцінив показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та без достатніх на те підстав прийняв до уваги показання обвинуваченої щодо припинення нею протиправної діяльності ОСОБА_10 , в той час, як такі були вчиненні нею безпосередньо під час огляду службового кабінету обвинуваченої та спрямовані, виключно на перешкоджання слідчому у проведенні такого огляду.

Вважає, що суд безпідставно визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 03 жовтня 2016 року, оскільки помилково прирівняв таку слідчу дії до обшуку, а висновки суду щодо недопустимості як доказів протоколів про результати НСРД, не відповідають вимогам ст.ст. 252, 104 КПК України.

На думку апелянта, з огляду на показання надані свідком ОСОБА_10 в ході судового розгляду, суд помилково, вважав, що остання має досвід співпраці з правоохоронними органами.

На апеляційну скаргу прокурора захисником обвинуваченої - адвокатом ОСОБА_16 подано заперечення, в яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

В запереченні на апеляційну скаргу вказує, що судом обґрунтовано покладено в основу виправдувального вироку, як суперечливі показання свідків (понятих), так і підставно визнано недопустимими доказами протокол огляду місця події та інші дії, які з неї випливають, а також матеріали, здобуті в результаті проведення НРСД, зокрема, враховуючи, що дозвіл на здійснення таких був отриманий органом досудового розслідування в межах іншого кримінального провадження, в якому ухвалено обвинувальний вирок, однак по ньому обвинувачена ОСОБА_6 , як фігурант такого провадження не проходить.

На думку захисника наведене також підтверджується "штучним" об`єднанням двох кримінальних проваджень, з якого, в подальшому безпідставно виділено в окреме провадження таке, по якому і був отриманий дозвіл про здійснення НСРД. При цьому, відповідна постанова в матеріалах даного кримінального провадження стороною обвинувачення, в якості доказу суду не представлена.

Захисник звертає увагу, що заявник ОСОБА_10 не вперше виступає в ролі особи, яка надає пропозицію чи обіцянку службовій особі. Щонайменше, така брала участь в якості заявника у п`яти кримінальних провадженнях, як у Львівській, так і в інших областях України, при цьому будучи нерідко завуальованою особою під видуманим та зміненими даними прізвища, ім`я, по-батькові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Проте під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, суд першої інстанції в повній мірі не дотримався наведених процесуальних вимог.

Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду з огляду на наступне

Так, вироком суду ОСОБА_6 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю її вини.

В обґрунтування даного вироку суд першої інстанції покликається на ряд досліджених у судовому засіданні доказів, а саме на показання свідків, протоколи слідчих та процесуальних дій та інші документи і докази, досліджені у судовому засіданні.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, колегія суддів вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишились недослідженими ряд обставин, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Так, згідно обвинувального акту 28.09.2016 року ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди під час зустрічі в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,що за адресою АДРЕСА_4 із ОСОБА_10 , обумовила з останньою передачу їй грошових коштів у сумі 15 000 грн. за сприяння у пришвидшенні та державній реєстрації потужностей ( ресторанів) оператора ринку, а також подальше сприяння у господарській діяльності. Цього ж дня, на виконання домовленості з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_4 , близько 20 год. 30 хв., передала, а ОСОБА_6 одержала частину суми неправомірної вигоди в розмірі 5 000 грн. за сприяння у пришвидшенні державної реєстрації потужностей ( ресторанів ) оператора ринку ФОП ОСОБА_11 , які розташовані по АДРЕСА_2 » а» та АДРЕСА_3 , а також подальше сприяння у господарській діяльності вказаних потужностей та домовилася з ОСОБА_6 про передачу решти суми неправомірної вигоди у розмірі 10 000 грн. 03.10.2016 року.

Тобто, в обвинувальному акті встановлено, що зустріч між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 відбувалась двічі, та зазначену суму, в розмірі 15000 грн. ОСОБА_10 передавала частинами, спочатку в ресторані «Панська Чарка», а згодом в службовому кабінеті ОСОБА_6 . Здійснивши аналіз розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , яка була зафіксована в ході проведення процесуальної дії від 03.10.2016, встановлено, що остання постійно згадувала про минулий раз та попередні домовленості між ними, що ОСОБА_6 ніяким чином не заперечувала. Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту зазначеної розмови можливо встановити факт попередньої зустрічі між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 та вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки зазначеним обставинам.

Крім того, зі слів ОСОБА_10 , яка була допитана в суді першої інстанції вбачається, що саме з її ініціативи 28.09.2016 року у ресторані « Панська чарка» відбулась зустріч між нею, ОСОБА_6 та їх спільною знайомою на ім`я ОСОБА_17 , в ході якої обвинувачена прийняла пропозицію та одержала від ОСОБА_10 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 5 000 грн., з загальної обумовленої суми 15 000 грн..Також ОСОБА_10 зазначила, що саме ця знайома на ім`я ОСОБА_17 порекомендувала їй ОСОБА_6 , та організувала зустріч.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не здійснено належний аналіз зазначених фактів та жодним чином не перевірено твердження ОСОБА_10 про проведення такої зустрічі в ресторані «Панська чарка», не перевірено інформацію про знайому на ім`я ОСОБА_17 та жодним чином не встановлено чи існувала вказана зустріч і така жінка взагалі.

В мотивувальній частині вироку суд першої інстанції вказав витяги із ЄРДР, постанову про об`єднання кримінальних проваджень і прийшов до висновку, що постанова про об`єднання кримінальних проваджень була спрямована не на досягнення повноти й об`єктивності дослідження обставин двох кримінальних правопорушень, а на штучне створення підстав для проведення негласних слідчих розшукових дій, однак на думку колегії суддів, суду першої інстанції слід з`ясувати чи у цьому кримінальному провадженні під № 0000817 було отримано дозвіл на проведення НСРД і чи цей дозвіл стосувався проведення відповідних дій саме щодо ОСОБА_6 та чи можна на підставі цього вважати протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи допустимим та належним доказом в даному кримінальному провадженні.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що протокол огляду місця події від 03.10.2016 року та здобуті в ході його проведення докази є недопустимими в зв`язку з порушенням прав та свобод людини. Суд зазначив, що фактично у протоколі огляду місця події від 03.10.2016 року зафіксовано ряд процесуальних дій, які повинні були вчинятись за визначеною КПК процедурою. Зокрема, як вбачається із змісту згаданого протоколу, в ході огляду місця події було проведено обшук як службового кабінету ОСОБА_6 : приміщення її службового кабінету та належної їй сумки. Проте, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував які саме процесуальні дії містили в собі ознаки обшуку.

Колегія суддів вважає, що потрібно змістовно, а не формально проаналізувати проведення зазначеної слідчої дії, та зробити висновок про те, чи у кабінеті обвинуваченої ОСОБА_6 відбувався огляд чи обшук, виходячи не лише із протоколу відповідної слідчої дії, а й з відеозапису її проведення, долученого до протоколу огляду місця події, який міститься у матеріалах кримінального провадження та показань свідків, які були безпосередніми учасниками цієї слідчої дії.

Також суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що Державна реєстрація потужностей оператора ринку, з заявами про яку звернулася ОСОБА_10 , діючи в інтересах та за дорученням ФОП ОСОБА_11 , не входила в функціональні обов`язки ОСОБА_6 , як особисто, так і організації , яку очолювала обвинувачена.

Проте, судом першої інстанції не надано належної оцінки долученим органом досудового розслідування письмовим доказам, якими врегульовано, зокрема компетенцію ОСОБА_6 як в.о. керівника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області.

Так, відповідно до Положення про Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 25 лютого 2016 року № 23, начальник Головного управління Держпродспоживслужби, зокрема, здійснює керівництво діяльністю Головного управління, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, вносить Голові Держпродспоживслужби пропозиції щодо чисельності працівників управлінь Держпродспоживслужби в містах, районах, щодо призначення на посади та звільнення з посад начальників управлінь Держпродспоживслужби в містах, районах та їх заступників, здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Також згідно з вказаним Положенням Головному управлінню Держпродспоживслужди у Львівській області підпорядковуються управління Держпродспоживслужби у містах, районах і воно здійснює контроль та координацію діяльності начальників управлінь Держпродспоживслужби у містах, районах, а також здійснює контроль та організацію роботи цих управлінь.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що в.о. керівника Управління Держпродспоживслужби у м. Львові ОСОБА_18 під час візиту ОСОБА_10 перебувала в кабінеті ОСОБА_6 та вони троє вели розмову щодо державної реєстрації потужностей оператора ринку.

На підставі наведеного колегія судді вважає, що суду першої інстанції слід повно та всебічно дослідити компетенції, які мала ОСОБА_6 , та встановити зокрема чи мала остання можливість сприяти у пришвидшенні державної реєстрації потужностей (ресторанів) оператора ринку.

Крім того, потрібно звернути увагу, що у судовій практиці ККС ВС та практиці ЄСПЛ чітко розмежовуються захист від провокації із запереченням факту вчинення злочину загалом (рішення ЄСПЛ у справі «Берлізев проти України» від 08 липня 2021 року).

У цьому рішенні ЄСПЛ констатував, що захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників правоохоронного органу. ЄСПЛ вважає непослідовним заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, що його спровокували його вчинити. (§ 46 вказаного рішення).

З показань у судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_6 видно, що вона свою винуватість у отриманні неправомірної вигоди від ОСОБА_10 не визнавала, однак постійно наголошувала на провокації злочину щодо неї, що є взаємовиключним відповідно до вищезазначеної практики. Проте в контексті вказаного рішення ЄСПЛ, це не отримало відповідної оцінки.

Зазначені обставини свідчать про неповноту судового розгляду, що на думку колегії суддів, має істотне значення, оскільки під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, передбачені статтею 91 КПК України, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Неповнота судового розгляду не відноситься до передбаченого в частині 1 статті 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог частини 6 статті 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені пункти 2, 10, 15,16, частини 1 статті 7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Враховуючи вищенаведене, та виходячи з того, що апеляційний суд не має можливості усунути виявлені порушення в судовому засіданні колегія суддів, вважає, що справа має бути призначена до нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суд першої інстанції повинен повно й всебічно дослідити обставини кримінального провадження, перевірити відповідність наданих стороною обвинувачення доказів критеріям належності та допустимості та ухвалити в справі законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415,419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року - задоволити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4