Дата документу 06.02.2024Справа № 645/475/19
Провадження № 1-кп/554/438/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«06» лютого 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001890 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави, на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», знаходиться кримінальне провадження № 0001890 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.08.2018, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на території автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , побачила раніше не знайому їй ОСОБА_5 , з якою вступила у словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 , маючи намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на ґрунті особисто неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та настання наслідків, перебуваючи позаду ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, діючи умисно, схопила ОСОБА_5 правою рукою за волосся, повалила останню на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , перебуваючи зі сторони обличчя ОСОБА_5 , нанесла останній більше ніж 5-ть ударів в область обличчя ногою, а саме: в область перенісся, підборіддя зліва. Після цього ОСОБА_3 , продовжила наносити удари ногою по тілу ОСОБА_5 , поки її не відтягнули від ОСОБА_5 працівники автомийки., чим спричинила останній легкі тілесні ушкодження у вигляді: синці на обличчі, сідницях, правій руці та правій нозі, садна на обличчі та правій нозі.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї.

Від потерпілої ОСОБА_5 в матеріалах кримінального провадження міститься заява про розгляд кримінального провадження без її участі. Крім того, потерпіла була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, проте до суду не з?явилась, причини своєї неявки суду не повідомила. Жодних заяв чи клопотань від неї не надходило.

Суд зазначає, що для застосування ст. 49 КК України характерно з?ясування думки потерпілої особи щодо застосування звільнення від кримінальної відповідальності, проте у матеріально-правовому аспекті зміст думки значення не має, а у процесуально-правовому аспекті юридичне значення має лише факт її з?ясування безвідносно змісту в силу імперативного характеру підстави звільнення від кримінальної відповідальності. Вказаний обов?язок судом було виконано та всі необхідні дії для з?ясування думки потерпілої ОСОБА_5 були виконані, а враховуючи розумність строків розгляду кримінального провадження, необхідність невідкладного розгляду такого клопотання (ч.4 ст. 286 КПК України) та право потерпілої приймати участь в судових засіданнях, а не її обов?язок, суд вважає можливим розглянути відповідне клопотання без участі потерпілої на підставі поданої нею заяви.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечувала протизадоволення клопотання, зазначила, що дійсно закінчились строки притягнення обвинуваченої ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Суд, вислухавши заявлене обвинуваченою клопотання, вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено що, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визначається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч.3 ст. 4 КК України).

Відповідно до обвинувального акту діяння, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, ОСОБА_3 вчинила 02.08.2018 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Враховуючи санкцію ч.1 ст. 125 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), з урахуванням вимог ч.2 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення) вказаний злочин, залежно від ступеня тяжкості, належав до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 12 КК України.

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 КПК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.5 КК України, мало місце поліпшення становища ОСОБА_3 порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ч.1 ст. 125, що були чинними на час скоєння нею кримінального правопорушення, в зв?язку із чим підлягають застосуванню положення ч.1 ст.5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, з 01.07.2020 року є кримінальним проступком.

З вимог ч.ч. 1,2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п?ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років» (еталонний текст з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів

https://www.reestrnpa.gov.ua/REESTR/RNAweb.nsf/wpage/RnaAbout?OpenDocument).

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.01.2020 року оголошувалась у розшук, а ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.09.2021 року кримінальне провадження було відновлено, у зв?язку із встановленням місця знаходження обвинуваченої.

В подальшому, ОСОБА_3 була оголошена у розшук ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.01.2024 року, а ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.02.2024 року кримінальне провадження було відновлено, у зв?язку із встановленням місця знаходження обвинуваченої.

Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.02.2023 року по справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22), у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Враховуючи, що кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, було вчинено ОСОБА_3 02.08.2018 року, закінчення загального строку, установленого частиною другою статті 49 КК України п?ять років з моменту вчинення кримінального проступку сплив 02.08.2023 року і цей строк сплив раніше за диференційований, подовжений на час ухилення, вказане є підставою для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Оскільки, на теперішній час закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне діяння вчинене ОСОБА_3 відноситься до кримінальних проступків і не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за яким згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, нових кримінальних правопорушень обвинувачена не вчинювала, обмежень, встановлених ч.5 ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні немає, суд вважає, що є всі законні підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Суд, відповідно до положень ч.3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченійсуть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченій роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив її право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачена надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Тож, враховуючи клопотання обвинуваченої, її згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити заявлене клопотання.

Стосовно заявленого потерпілою цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову у разі закриття кримінального провадження суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Аналогічна правова позиція міститься і в постановах ВС, в тому числі від 16.08.2021 року у справі №644/7193/17.

Тому, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 15 000, 00 гривень, слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 284, 285, 286, 288, 314, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_5 її право, відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України, пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1