Справа № 351/2235/23
Провадження № 11-сс/4808/292/23
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши без участі сторін в кримінальному провадженні №0000157 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду від 12.09.2023 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді накладено арешт у даному кримінальному провадженні на автомобіль марки Hyundai Sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 із забороною відчуження, розпорядження та користування із зберіганням на території спеціального майданчику ГУНП в Івано-Франківській області, розміщеному у м. Коломия.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим доведено наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на вказане майно, як речовий доказ у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Вказує, що автомобіль належить ОСОБА_6 сину ОСОБА_7 , який можливо причетний до скоєння злочину. Слідчий повідомив суд, що огляд транспортного засобу було проведено та з нього вилучено всі предмети та сліди, які можуть бути речовими доказами у справі, інших слідів на автомобілі чи в його салоні не збереглося, та жодних експертиз проводити не планує. Суддя фактично не з?ясовує, під які саме критерії речових доказів підпадав цей транспортний засіб. В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вказує, що автомобіль є речовим доказом, однак нічим не обгрунтовує свої висновки, та дані висновки не підтверджуються доказами. Невстановлена особа, можливо його батько ОСОБА_7 , без його відома, як власника, за припущенням слідчого перевозив у ньому викрадені речі. 3 цим твердженням погодитись не можу, так як, автомобіль жодним чином не був переобладнаний для перевезення, чи приховування заборонених товарів, речей та предметів, а його власнику нічого не було відомо про незаконне його використання. Після проведення обшуку було встановлено, що він не зберіг та не міг зберегти на собі сліди, або інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також, у зв?язку з тим, що ОСОБА_6 не могло бути, та не було відомо про використання його транспортного засобу для перевезення викрадених речей, він жодним чином не є причетний до цього правопорушення, тому він не може бути конфіскований, оскільки власник не знав і не міг знати про його незаконне використання, а тому навіть при оголошенні обвинувального вироку, він повертається власнику. На цей момент нікому не оголошено підозри у кримінальному правопорушенні. Не було досліджено та встановлено, до якого саме моменту необхідно продовжувати арешт майна ОСОБА_6 , а також не були встановлено наявність ризиків. В свою чергу, слідчим не доведено підстав тримати під арештом майно ОСОБА_6 . При цьому слідчий суддя не врахував, що автомобіль є єдиним засобом для існування та отримання прибутку ОСОБА_6 , так як останній заробляє на життя працюючи в службі таксі, а автомобіль був придбаний ним у кредит саме з метою його використання для отримання заробітку в службі таксі. І при цьому слідчий суддя, не розглянув можливості залишити цей автомобіль у володінні та користуванні ОСОБА_6 , а накласти арешт лише в частині відчуження транспортного засобу, що повністю б задоволило потреби досудового слідства, та забезпечило б збереження автомобіля, як речового доказу. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Апеляційний розгляд проведено без участі сторін за їх згодою.

З`ясувавши обставини цього кримінального провадження, проаналізувавши його матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту із забороною відчуження і розпорядження автомобілем є обґрунтованим, він відповідає вимогам чинного КПК України про накладення арешту на майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з наведеними мотивами апеляційні доводи апелянта про повну відмову у задоволенні клопотання слідчого слід відхилити.

Слідчим суддею правильно було встановлено, що вищевказаний автомобіль являється речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, оскільки викрадені речі були вилучені з нього.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчим поліції доведено процесуальну доцільність у забороні відчуження і розпоряджання автомобілем до вирішення долі речового доказу у передбаченому законом порядку.

З цих мотивів ухвала слідчого судді в цій частині щодо вказаного автомобіля відповідає вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, оскільки він є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом з тим, апеляційна інстанція погоджується з доводами апелянта про те, що слідчий суддя необґрунтовано й невмотивовано заборонив користуватися цим автомобілем його власнику.

Апеляційний суд за наявних обставин провадження не вбачає процесуальної необхідності й доцільності у забороні користування цим автомобілем його власником і передачу йому транспортного засобу на відповідальне зберігання. Таке використання автомобіля його власником для забезпечення його та його сім?ї від роботи таксистом на ньому не причинить досудовому розслідуванню процесуальних перешкод. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що за даними справи належний огляд й опис автомобіля вже проведено, все необхідне з нього вилучено, проведення експертиз не планується.

За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання про доцільність передачі автомобіля його власнику для його зберігання та використання.

Таким чином апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого поліції, накладення арешту на цей автомобіль лише у формі заборони його відчуження і розпорядження з передачею автомобіля на зберігання власнику.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду від 12.09.2023 року про накладення арешту на майно - скасувати.

Клопотання слідчого поліції задовольнити частково, накласти арешт на автомобіль марки Hyundai Sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 із забороною його відчуження та розпорядження.

Передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання і користування його власнику ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4