Справа № 950/989/23
Номер провадження 1-кп/950/42/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лебединського районного суду Сумської області кримінальне провадження № 0000031 від 18.02.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин, Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за ч. 1 ст. 121 КК України;

В С Т А Н О В И В:

В Лебединському районному суді перебуває на розгляді зазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що розгляд кримінального провадження не закінчено, а строк його тримання під вартою спливає 18.02.2024 року і просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, так як на думку прокурора він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, у той же час наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, визначені ч. 1ст. 177 КПК України, зокрема:

-обвинувачений може переховуватися від суду, так як вчинив тяжкий злочин і може уникати відповідальності за його вчинення, крім того систематично не виконує покладені на нього обов`язки визначені ухвалою слідчого судді;

-незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, для зміни їхніх показів на свою користь;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Потерпіла та її представник в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора в повному обсязі.

Захисник проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечив, послався на те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити перебування під цілодобовим домашнім арештом, вважає, що при заміні цього запобіжного заходу на тримання обвинуваченого під вартою судом не було враховано всіх обставин справи.

Крім того, на думку захисника, суду необхідно врахувати, що під час судового розгляду справи досліджені письмові докази та допитано свідків сторони обвинувачення, що зменшує ризики, які були підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою теж заперечив, вважає його занадто суворим, послався на те, що не має наміру порушувати покладених на нього процесуальних обов`язків, а домашній арешт цілодобово забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість заробити кошти на виплату цивільного позову.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд, зокрема, враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого, наявність судимостей обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вислухавши прокурора, потерпілу та її представника, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника і вивчивши подане клопотання та матеріали справи, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , на думку суду, матиме можливість переховуватись з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, незаконно впливати на осіб, не допитаних в судовому засіданні.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою: для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При цьому суд враховує, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду, так як відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін., а серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Тому, не зважаючи на те, що тяжкість покарання не може бути єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не може не взяти її до уваги.

Щодо встановлення ризику незаконного впливу на свідка та експерта, не допитаних в судовому засіданні, суд бере до уваги, що згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України показання від цих осіб отримуються на стадії судового розгляду усно шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні усіма сторонами кримінального провадження. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею і ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при первинному зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом безпосередньо в судовому засіданні.

При цьому суд бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вказані обставини виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а застосований відносно нього запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та складністю справи, кількості свідків, допитаних під час досудового слідства, обсягу наданих суду доказів і з врахуванням зазначених обставин на даний час не виходить за межі розумного строку.

З урахуванням наявних ризиків та інших обставин встановлених судом, виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти ризикам, наявність яких встановлено судом, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Тому суд не може взяти до уваги доводи захисника в тій частині, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, визначені при застосуванні запобіжного заходу, зокрема щодо можливості переховуватись від суду та незаконного впливу на свідків не були доведені в судовому засіданні, вважає, що на даний час вони існують, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Також суд не може взяти до уваги доводи захисника та самого обвинуваченого в тій частині, що його належну процесуальну поведінку на даному етапі розгляду справи зможе забезпечити домашній арешт, а при його заміні на тримання під вартою судом не було враховано всіх обставин справи, так як зазначене судове рішення набрало законної сили, є обов`язковим і підлягає безумовному виконанню до його скасування чи зміни в порядку, визначеному чинним законодавством.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 вчинено з застосуванням насильства та враховує вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, які дають право суду не визначати розміру застави у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд дійшов до висновку про неможливість застосування домашнього арешту, застави, інших більш м`яких запобіжних заходів, не може взяти до уваги усні клопотання про заміну запобіжного заходу та вважає за необхідне з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків продовжити ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення застави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 178, 197, 199, 331, 371-372 КПК України;

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лебедина, Сумської області, українцю, громадянину України, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому та фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , продовжити строк тримання під вартою у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» на строк до 24 год. 13 квітня 2024 року без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, взятою під варту в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_8