ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1424/23 Номер провадження 11-кп/814/984/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання захисника засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 11 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою повернуто засудженому ОСОБА_7 подану ним заяву від 12 червня 2023 року про роз`яснення вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року у справі №1-13/2005.

Роз`яснено ОСОБА_7 його право звернутися з даною заявою до належного суду відповідно до вимог КПК України.

Постановлене рішення місцевий суд мотивував тим, що порушене в зазначеній вище заяві питання щодо встановлення дати набрання вироком законної сили пов`язане саме з його виконанням, а не із незрозумілістю змісту судового рішення, як помилково зазначено засудженим, у зв`язку з чим відповідно до положень ст.ст.537, 539 КПК України вирішення цієї заяви щодо виконання вироку не віднесено до підсудності Ленінського районного суду м. Полтава, оскільки він не є судом, який ухвалив вирок від 09 червня 2005 року щодо ОСОБА_7 , чи судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 11 жовтня 2023 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що 22 вересня 2023 року Полтавським апеляційним судом названу вище заяву про роз`яснення вироку було направлено на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтава та визначено за ним підсудність, а тому ця заява підлягала розгляду Ленінським районним судом м. Полтава, що ним здійснено не було і тим самим порушено принцип розумних строків розгляду провадження.

Учасники судового провадження були повідомлені про місце, дату й час апеляційного розгляду, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апелянта про безпідставне повернення його заяви місцевим судом колегія суддів уважає обґрунтованими.

Виходячи з п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412 КПК України).

Призначення підсудності полягає в правильному розподілі повноважень між судами, в тому числі однієї інстанції.

Положеннями ч.2 ст.34 КПК України унормовано, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого, про що постановляється вмотивована ухвала.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 подав до Кобеляцького районного суду Полтавської області заяву, в якій просив роз`яснити, з якої дати вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року щодо нього (за яким його визнано винуватим і засуджено за злочини, вчинені в межах територіальної юрисдикції Кобеляцького районного суду Полтавської області) набирає законної сили відповідно до норм КПК України 1960 року (а.п.1-2).

21 липня 2023 року Полтавський апеляційний суд залишив без задоволення подання Кобеляцького районного суду Полтавської області, встановивши відсутність підстав для направлення заяви ОСОБА_7 для розгляду до іншого суду (а.п.19-20).

У подальшому суддями Кобеляцького районного суду Полтавської області заявлено самовідводи, які задоволено судом 11, 14 та 20 вересня 2023 року (а.п.29, 36-37, 43-44).

22 вересня 2023 року Полтавським апеляційним судом задоволено подання Кобеляцького районного суду Полтавської області та у зв`язку з неможливістю утворити в цьому суді склад суду для судового розгляду направлено заяву ОСОБА_7 на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтава (а.п.54-56).

Таким чином, судом апеляційної інстанції в установленому ч.2 ст.34 КПК України порядку вже було визначено підсудність провадження за заявою ОСОБА_7 за Ленінським районним судом м. Полтава, а відповідно до вимог ч.5 ст.34 КПК України спори про підсудність між судами не допускаються.

Ухвала апеляційного суду про визначення підсудності провадження набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та підлягає обов`язковому виконанню.

За таких обставин, оскаржуване рішення про повернення заяви ОСОБА_7 з підстав того, що вона не підсудна Ленінському районному суду м. Полтава є помилковим.

До того ж, місцевий суд, установивши, що в заяві засуджений порушує питання, пов`язане із виконанням вироку, передбачене п.14 ч.1 ст.537 КПК України (визначення дати, з якої вирок набирає законної сили), не дав належної оцінки тому, що відповідно до приписів п.п.1, 4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбаченого п.14 ч.1 ст.537 КПК України, подається як до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, так і до суду, який ухвалив вирок, і вказане клопотання розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК України, тобто за правилами судового провадження в першій інстанції, з урахуванням положень розділу VIII КПК України.

Системний аналіз положень розділу VIII (виконання судових рішень) свідчить, що судом у розумінні приписів п.4 ч.2 ст.539 КПК України є суд першої інстанції, судове рішення якого, постановлене за результатами розгляду згаданого вище питання, може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч.6 ст.539 КПК України.

Апеляційний суд Полтавської області, ухвалюючи вирок від 09 червня 2005 року щодо ОСОБА_7 , діяв на той час, як суд першої інстанції в силу повноважень, передбачених КПК України 1960 року.

У зв`язку з прийняттям у 2012 році нової редакції КПК України апеляційні суди втратили повноваження суду першої інстанції та наразі відповідно до п.20 ч.1 ст.3, ч.4 ст.31 КПК України є судами апеляційної (другої) інстанції, які переглядають кримінальні провадження в апеляційному порядку.

Отже, вирішення на підставі положень чинного КПК України питань, пов`язаних із виконанням вироку, як судом першої інстанції, не належить до повноважень апеляційного суду за правилами інстанційної підсудності, визначеними в ст.ст.33, 539 КПК України.

Тому за змістом зазначених вище норм КПК України та з урахуванням ч.6 ст.9 КПК України розгляд заяви в порядку п.4 ч.2 ст.539 КПК України повинен відбуватись у суді першої інстанції з дотриманням правил територіальної підсудності. Однак у такому суді, яким є Кобеляцький районний суд Полтавської області, було неможливим утворити склад суду для судового розгляду, у зв`язку з чим провадження за заявою ОСОБА_7 направлено апеляційним судом у порядку ст.34 КПК України на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтава.

Аналогічний підхід щодо визначення поняття "суду, який ухвалив вирок", у контексті перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами Верховний Суд сформулював у низці своїх рішень, які є релевантними до застосування, зокрема, в: ухвалі від 10 лютого 2022 року (провадження №51-4547впс21), постановах від 10 квітня 2019 року (справа №1-34/03), 27 лютого 2019 року (справа №791/130/17), 17 травня 2018 року (справа №1-3/2007), 24 лютого 2021 року (справа№ 1-50/2000).

Допущені місцевим судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили постановити суду першої інстанції законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для його скасування.

Зважаючи на викладене вище та враховуючи те, що місцевим судом розгляд заяви по суті не здійснювався, оскаржувану ухвалу належить скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати зазначене вище й постановити судове рішення, що відповідало би вимогам закону.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 11 жовтня 2023 року про повернення заяви ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4