Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/688/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження №0000005 за апеляційною скаргою прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 25.11.2019, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, має загальну повну середню освіту, пенсіонера, раніше не судимого, проживав за адресом: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника-адвоката - ОСОБА_10 .

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справЧеркаського апеляційного суду від 28.10.2021 вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 25.11.2019 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, скасовано, а кримінальне провадження щодо останнього закрито в зв`язку із його смертю.

Постановою колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.08.2022 Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28.10.2021 щодо ОСОБА_7 скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду від 25.10.2022 кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку із його смертю.

Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 Ухвала Черкаського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02.10.2023 задоволено подання в.о.голови Черкаського апеляційного суду. Матеріали кримінального провадження №120І005 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2019 року направити з Черкаського апеляційного суду до Кропивницького апеляційного суду для розгляду по суті.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України.

Обґрунтовуючи змінені апеляційні вимоги зазначив, що судом першої інстанції допущені невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження в частині виправдання обвинуваченого вважає, що вимоги закону повною мірою не дотримані, а висновки є передчасними та не ґрунтуються на нормах кримінального права та кримінально процесуального закону.

Вважає, що у вироку суд надав невірну оцінку показанням самого обвинуваченого ОСОБА_7 , досліджені в судовому засіданні докази свідчать про вчинення злочину саме обвинуваченим. Не надано оцінку доводам прокурора про невідповідність показань обвинуваченого, показанням наданим в судовому засіданні експертом. Посилається на те, що судом допущено при постановленні вироку істотних суперечностей.

Крім того при постановлені вироку суд проігнорував правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019, у відповідності до яких, закриття судом кримінального провадження (виправдання особи) у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданням кримінального судочинства. Просить, повторно дослідивши матеріали кримінального провадження, та допитати свідків перелік яких наведений в прохальній частині апеляційної скарги.

Короткий зміст суті справи:

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.121 КК України, умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, а саме в тому, що 03.01.2016 р. приблизно о 18 год. 00 хв. він, перебуваючи за місцем свого проживання за адресом АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_11 , який раптово виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою позбавлення життя останньої, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , взяв зі столу кухонний ніж та, тримаючи його в лівій руці, наніс останній сліпу проникаючу рану передньої стінки живота справа із ушкодженням печінки, стінки шлунку (без проникнення у його порожнину) і підшлункової залози із крововиливами у м`які по ходу раньового каналу, яка отяготилася перитонітом (запаленням тканин черевної порожнини) та інтоксикацією організму та відповідно до висновку експерта № 05-6-02/009 смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від поранення передньої стінки живота справа із ушкодженням печінки, стінки шлунку (без проникнення у його порожнину) і підшлункової залози, яке отяготилося перитонітом (запаленням тканин черевної порожнини) та інтоксикацією організму, вказані тілесні ушкодження належать до категорії тяжких.

Суд першої інстанції, суд при постановленні виправдувального вироку встановив, що ОСОБА_7 оборонявся від нападу ОСОБА_11 у власному житлі, куди остання проникла поза волею власника. При цьому, дії ОСОБА_11 могли об`єктивно сприйматися обвинуваченим як загроза власному життю чи здоров`ю, та саме під час оборони він і спричинив їй тілесні ушкодження. А тому в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Суд знайшов підстав для застосування в даній справі норми ч.3 ст.337 КПК України щодо права вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, оскільки встановлення в діях ОСОБА_7 складу іншого кримінального правопорушення (злочину), потребує проведення досудового розслідування.

Суд першої інстанції дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив змінену апеляційну скаргу задовольнити, захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах виправданого ОСОБА_7 , який просив подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Якщо висунуті обвинувачення у вчинені кримінально карного діяння, то тягар доведення цих звинувачень, тобто обов`язок щодо пошуку, збирання і надання суду доказів вини обвинуваченого, лежить на стороні обвинувачення.

У відповідності до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Необхідно зауважити, що Верховний Суд у своїй постанові від 10 червня 2020 року у справі №712/2341/15-к (провадження №51-6364км19) зазначив, що наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку незобов`язує суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. У ч.2 ст.23 КПК України зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але якщо суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, останній не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

Прокурор в зміненій апеляційній скарзі порушував питання про дослідження документів, які були досліджені судом першої інстанції, а особи - допитані в судовому засіданні, їх показання викладені у вироку та оцінені судом першої інстанції.

Фактів неповного або з порушеннями дослідження судом першої інстанції обставин кримінального провадження в клопотання прокурором не наведено, так само при обговоренні клопотання про необхідність проведення судового слідства при апеляційному розгляді, прокурором не було надано такого обґрунтування у відповідності до вимог чинного законодавства.

Підстави для проведення судового слідства в суді апеляційної інстанції викладені в апеляційній скарзі прокурора фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку суду щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст.439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді. Дотримавшись вимог чинного законодавств, ретельно вивчивши заявлене клопотання про проведення судового слідства під час апеляційного розгляду, колегія суддів прийняла рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора, оскільки визначених у ч.3 ст.404 КПК України підстав для повторного дослідження доказів прокурор в обґрунтування клопотання не зазначив.

Повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, то відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Учасниками судового розгляду не було надано підтверджень того, що суд нехтував вимогами кримінально процесуального закону при розгляді обвинувального акту в суді першої інстанції.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.22, ч.1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Порушень процесуального порядку збирання, наведених у вироку, доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом в цілому правильно вирішено питання про їхню належність та допустимість, з урахуванням положень статей 85, 86, 94 КПК України.

Згідно з матеріалами кримінального провадження було встановлено, що виправданий помер, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, у відповідності до якого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.3 а.п.110-113).

Вимогами ч.2 ст.421 КПК України визначається, що виправдувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасований лише у разі, якщо з цихпідстав апеляційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник, а також на підставі апеляційної скарги обвинуваченого, його захисника з мотивів і підстав виправдання.

При проведенні перегляду виправдувального вироку у відповідності до вимог ч.2 ст.421 КПК України апеляційний суд повинен дотримуватись загальних засад кримінального провадження а саме: доступ до правосуддя, право на захист, змагальність сторін, безпосередність дослідження доказів, розумність строків та інші. Не дотримання вищезазначених норм визнається істотним порушенням КПК України та слугує підставою для скасування судових рішень. Крім того, кримінальний процесуальний закон чітко визначає судове провадження може бути здійснено без обвинуваченого у випадках, передбачених цим кодексом ч.3 ст.323, ст.381 КПК України.

В даному кримінальному провадженні виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 оскаржується лише стороною обвинувачення, стороною захисту апеляційних скарг не надано. Злочин, який згідно якого пред`явлене обвинувачення ОСОБА_7 не входить до переліку випадків які передбачають розгляд провадження за відсутності особи обвинуваченого.

Незважаючи на те, що законодавець надає право на оскарження виправдувального вироку прокурором, колегія суддів вважає, що переоцінка доказів наданих судом першої інстанції за відсутності виправданої особи вказуватиме на порушення права на захист. Законодавець чітко визначив, що продовження розгляду можливе, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. Тобто, для спростування будь яких питань щодо причетності померлого до вчинення кримінального правопорушення, мотивів і підстав виправдання. Наявність захисника виправданої особи при розгляді апеляційної скарги щодо скасування виправдувального вироку є однією із складових права на захист, яка не може підмінити собою права які нероздільно пов`язані із особою підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого. При продовженні провадження щодо померлої виправданої особи за наявності захисника, відсутній алгоритм щодо забезпечення прав особи.

Проводячи аналіз чинного законодавства було встановлено, що у відповідності до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Законодавець встановлює, що при вирішенні питання про закриття кримінального провадження суд скасовує лише обвинувальний вирок чи ухвалу. На теперішній час не встановлено порядок скасування виправдувального вироку саме у разі смерті виправданого.

Колегія суддів констатує, що на момент розгляду апеляційної скарги виправдувальний вирок не набрав чинності, а родичі виправданого, які можуть бути єдиними ініціаторами продовження провадження, не звертались з апеляційними скаргами з підстав та мотивів виправдання, тобто на разі відпадає потреба у наполяганні на його продовжені.

За змістом норм ст.284 КПК України, кримінальне провадження не може продовжуватись далі, зважаючи на те, що особу було виправдано та питання реабілітації вирішено.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, зокрема, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Зазначені позиції знайшли своє відображення у ст.20 КПК України де визначено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

Згідно з приписами ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Необхідно зважити, що основоположною нормою кримінального права є кримінальна відповідальність яка не зберігається відносно померлої особи, яка вчинила злочинні діяння, це є гарантією презумпції невинуватості, закріпленої у статті 6 Конвенції, та Конституції України. Відповідно фундаментальні вимоги кримінального закону порушуються, якщо особа якій інкриміновано правопорушення не зазнала суду і була засуджена посмертно.

Відповідно до вимог ст.401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища. Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі порушується питання про скасування виправдувального вироку, зазначена вимога свідчить про погіршенням становища. Виходячи з того, що ОСОБА_7 на час апеляційного перегляду помер, він фізично не може прийняти участь в судових засіданнях, а участь лише його захисника не забезпечить повного дотримання права на захист.

Вирішуючи питання щодо підстав скасування вироку, які були порушені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що будь які дій направлені на передослідження та подальшу переоцінку доказів може свідчити на упереджене ставлення суду до особи, тим самим прямо вказує на недотримання засад змагальності визначених ст..22 КПК України, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК. Суд в будь якому випадку, за відсутністю визначених підстав чинним законодавством не наділений повноваженнями щодо скасування виправдувального вироку за відсутності особи якій висунуто обвинувачення.

Ст.21 КПК України гарантує право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить, що виправдувальний вирок не може бути скасований і підстави для продовження провадження у даному випадку відсутні.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, колегія суддів дійшла наступного висновку: якщо до закінчення апеляційного перегляду виправданий помер подальше продовження апеляційного розгляду може здійснюватися лише з метою реабілітації померлого, з інших підстав розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є неможливим, та апеляційне провадження підлягає закриттю.

Колегія суддів вважає, оскільки порядок розгляду апеляційного провадження в разі смерті виправданої особи (окрім реабілітації померлого) не регульований КПК, то суд апеляційної інстанції має застосувати аналогію права.

Аналогія права - це застосування до суспільних відносин внаслідок відсутності норм права, що регулюють не тільки дані, але і подібні суспільні відносини, загальних засад, змісту законодавства, загальних принципів права і принципів конкретних галузей права. Частина 6 ст.9 КПК України надає можливість у випадках, коли положення КПК не регулюють питання кримінального провадження, застосовувати загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України

Згідно з п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

КПК України не містить прямої норми, яка регулює визначені правовідносини, щодо закриття апеляційного провадження у наслідок смерті виправданого, однак і заборони КПК України також не містить.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю особи, є припинення процесуальної діяльності щодо встановлення винуватості особи у вчиненні певного злочину та відмову держави від притягнення її до кримінальної відповідальності й призначення їй покарання.

Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування носить формальний характер, та не досягає мети притягнення особи до кримінальної відповідальності.

З огляду на норми ст. 2 КПК України, з метою не допущення порушення норм КПК України, забезпечення дотримання прав померлої особи відповідно до вимог ч.1 ст.7, ч.6 ст.9, п.5 ч.1 ст.284 КПК України - апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 284, 376, 404,407,417, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА

Змінену апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційне провадження закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку із смертю виправданого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала Кропивницького апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2