Справа № 132/1464/21
Провадження №11-кп/801/897/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №

0000087 від 17 березня 2021 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 12.06.2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глинськ Калинівського району Вінницької області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та засуджено до покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покладено обов`язки на ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено долю речових доказів.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 понесені витрати на лікування у розмірі 244 грн. 00 коп., та матеріальну шкоду завдану внаслідок пошкодження речі у розмірі 5000 грн.00 коп., а всього 5244 грн.00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 грн.00 коп.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_11 16 березня 2021 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_9 , яка йшла до своєї дочки ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . В цей момент, у ОСОБА_8 виник раптово злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, реалізуючи який, ОСОБА_11 зайшов слідом за ОСОБА_9 у під`їзд АДРЕСА_5 . ОСОБА_11 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у під`їзді вищевказаного будинку, ігноруючи загальноприйняті норми та правила в суспільстві, розуміючи, що перебуває в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, повалив на сходи, в положенні на спину ОСОБА_9 , та демонструючи особливу зухвалість, що супроводжувалася насильством із завданням тілесних ушкоджень, почав наносити їй 3-4 удари кулаками в область обличчя та 3-4 удари в область грудної клітини. Не реагуючи на крики про допомогу, ОСОБА_11 взяв обома руками за голову ОСОБА_9 та 5-8 разів вдарив її головою об сходи. Після чого, ОСОБА_11 відволік ОСОБА_9 за верхній одяг до вхідних дверей під`їзду будинку та наказав відчинити їх. Після того, як ОСОБА_9 відчинила вхідні двері під`їзду будинку, ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

В результаті нанесених тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 21 від 17.03.2021 року, у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми та крововиливу волосяної частини голови, підшкірних крововиливів, садна та синця обличчя, крововиливу слизової оболонки нижньої гуди, синця лівої руки. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого (-их) твердого (-их) предмета (предметів) та належать до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 6 місяців. Цивільний позов, заявлений в кримінальному провадженні про відшкодування матеріальної у розмірі 5244 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн. задовольнити у повному обсязі. Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання пом`якшуючих обставин - визнання вини, молодий вік, позитивна характеристика за місцем проживання.

В обґрунтування апеляційної скарги потерпіла зазначила, що судом визнано пом`якшуючою обставиною визнання вини, хоча в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 неодноразово змінював свою позицію щодо визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, відмовився від надання показань. Врахування позитивної характеристики лише за місцем роботи (навчання) чи місцем проживання не може свідчити про позитивну характеристику особи. ОСОБА_11 офіційно не працює, зусиль до пошуку роботи не докладає. Крім того, до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст.125 КК України. Потерпілі відмовились від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_8 , однак, це не заперечує той факт, а лише підтверджує, що 16.03.2021 ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, упродовж однієї години вчинив декілька епізодів кримінальних правопорушень, що свідчить про його підвищену спільну небезпеку.

Жодних слів вибачення від ОСОБА_8 потерпіла не почула, жодних відшкодувань, завданих кримінальним правопорушенням, з часу вчинення кримінального правопорушення і до сьогоднішнього дня ОСОБА_13 потерпілій не надавалось. ОСОБА_11 не розкаявся, не попросив вибачення у потерпілої. Окрім того, суд не врахував думку потерпілої, яка наполягала на реальній мірі покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу ОСОБА_9 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10 які апеляційну скаргу підтримали, думку прокурора ,обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника -адвоката ОСОБА_7 , які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

З апеляційної скарги видно, що висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, потерпіла не оскаржує.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Разом з цим, перевіряючи доводи апеляційної скарги потерпілої про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості, суд вважає, що вони заслуговують на увагу.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Втім, обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав визнання вини, молодий вік, позитивна характеристика, та в якості таких, що в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Між тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_11 вчинив, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нетяжкий злочин, яким посягнув на здоров`я особи, та не врахував його наслідки для потерпілої. Не врахував думку потерпілої щодо покарання обвинуваченому.

Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та покарання, призначене із застосуванням ст. 75 КК України, не буде справедливим й не відповідатиме його меті - виправленню та попередженню вчинення нових злочинів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі, колегія суддів вбачає підстави скасувати оскаржуване судове рішення в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок в цій частині.

Призначаючи покарання ОСОБА_14 , колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, , а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, шкоду не відшкодував, вибачення у потерпілої не попросив.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає визнання вини, що доведено в судовому засіданні.

Обставиною, яка в силу вимог ст.67 КК України покарання обтяжує, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо позитивної характеристики за місцем проживання та молодого віку, то ці обставини не можуть вважатися пом`якшуючими обставинами у відповідності до ст. 66 КК України, оскільки є характеризуючими особу обвинуваченого даними , які також слід врахувати при призначенні покарання. І їх слід виключити з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції.

З урахуванням наведених обставин, зокрема послідовну позицію потерпілої ОСОБА_15 колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_14 покарання виключно в умовах ізоляції від суспільства у вигляді арешту , що відповідатиме його особі та сприятиме виправленню.

Щодо вирішення цивільного позову.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне збільшити визначений судом розмір стягнення моральної шкоди, завданої цим злочином потерпілій.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як видно з матеріалів провадження, потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні, підтримала поданий нею цивільний позов в частині стягнення на її користь завданої злочином матеріальної та моральної шкоди, яку вона оцінила у 5000 грн. та 100000 грн. відповідно.

Разом із цим, суд визнав заявлену суму відшкодування моральної шкоди завищеною та визнав за доцільне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди лише 5000 грн.

Надаючи оцінку цим обставинам, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір стягнення не відповідає понесеним ОСОБА_9 моральним стражданням.

Виходячи з обставин кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що потерпіла зазнала душевних страждань, пов`язаних з лікуванням та зміною звичного образу життя. Апеляційний суд також враховує і поведінку засудженого, він як на досудовому слідстві та і в судових засіданнях жодного разу не просив пробачення у потерпілої , при апеляційному перегляді також. Жодним чином не вжив заходів, щодо відшкодування матеріальної чи моральної шкоди добровільно в жодний спосіб. Апеляційний суд враховує і доводи апеляційної скарги потерпілої, щодо страждань та переживань, з огляду і на кількість ударів та спосіб їх нанесення обвинуваченим, понесений переляк потерпілою, спричинений раптовим нападом в обмеженому просторі, значну кількість судових засідань.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає ,що сума у 5000,00 грн. є необґрунтовано заниженою і явно несправедливою.

Колегія суддів Апеляційного суду, що сума у розмірі 50 000,00 грн.(п`ятдесят тисяч ) гривень відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої, відповідатиме понесеним моральним стражданням, та буде справедливою по відношенню до потерпілої, як члена суспільства , відповідатиме вимогам закону.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги потерпілої та приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення та скасування вироку щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та цивільного позову з ухваленням нового вироку, у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 ,- задовольнити частково.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 12.06.2023 року - скасувати в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_14 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині -вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом3 х (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4