Провадження № 1-кс/638/3461/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003021 від 23.12.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, українця, громадянина України, військовослужбовця, з вищою освітою, не одруженого, зі слів має двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

До Дзержинського районного суду м.Харкова надійшло клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що у провадженні відділення №2 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003021 від 23.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 17 від 01.08.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого оператора взводу протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 . Для виконання покладених на нього обов`язків з військової служби солдат ОСОБА_4 отримав у військовій частині НОМЕР_1 стрілецьку зброю автомат системи НОМЕР_2 , споряджений бойовими проміжними патронами калібру 5,45 мм.

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом. Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_6 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

22 грудня 2023 близько 19 години 00 хвилин військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 перебував у будинку АДРЕСА_2 разом з військовослужбовцем вказаної військової частини, солдатом ОСОБА_8 , де вживали алкогольні напої. Після вживання алкогольних напоїв на підставі тривалих особистих неприязних відносин, знаходячись за вказаною адресою, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на умисне вбивство командира взводу протитанкових ракетних комплексів ВЧ НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з котрим ОСОБА_4 мешкав в одному будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, близько 20.10 год. 22.02.2023 солдат ОСОБА_4 , зайшов у житлову кімнату, де перебував ОСОБА_9 , та здійснив постріл з закріпленої за ним стрілецької зброї - автомату системи НОМЕР_2 в життєвоважливий орган-шию військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Завдяки отриманню своєчасної медичної допомоги військовослужбовцями, смерть потерпілого не настала. Внаслідок протиправних дій збоку ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження - вогнепальне кульове поранення обличчя зліва з масивним дефектом м`яких та кісткових тканин зліва, з якими після надання невідкладної допомоги на місці події, був доставлений до Барвінківської ЦМЛ.

Також в обґрунтування клопотання прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та вказують на необхідність запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, встановлено, що СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003021 від 23.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003021 вбачається, що 22.12.2023 року близько 20.15 в с.Погонівка Барвінківської МТГ Ізюмського району Харківської області, перебуваючи в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , військовослужбовець ВЧА4971 солдат старший оператор ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи намір на позбавлення життя керівника командира взводу протитанкових ракетних комплексів ВЧ НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з прямим умисно, здійснив один постріл із закріпленої за ним особистої вогнепальної зброї автомата АК-74 НОМЕР_3 1989 р.в. в область життєвоважливого органу голови, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 отримав ушкодження вогнепальне кульове поранення обличчя зліва з масивним дефектом м`яких та кісткових тканин зліва, з якими після надання невідкладної допомоги на місці події був доставлений до Барвінківської ЦМЛ.

23.12.2023 ОСОБА_4 затримано у порядку ст.208 КПК України.

23.12.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

25.12.2023 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 отримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, що підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , від 23.12.2023, під час чого було виявлено та вилучено стріляну гільзу, фрагменти кулі, змив речовини бурого кольору, схожої на кров.; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , від 23.12.2023, під час чого було виявлено та вилучено автомат системи АК 74 та 4 магазини з 70 патронами; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.12.2023 про відомі йому обставини вчинення злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.12.2023 про відомі йому обставини вчинення злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.12.2023 про відомі йому обставини вчинення злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.12.2023 про відомі йому обставини вчинення злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.12.2023 про відомі йому обставини вчинення злочину; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України від 23.12.2023.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: у разі перебування підозрюваного на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, вважаю за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким злочином. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а отже очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 ..

При цьому, слідчий суддя також враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання суду, останній може зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, а тому слідчий суддя вважає встановленими ризики, передбачені п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, зі слів має двох неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи існування вищезазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого підозрюється; враховуючи особу підозрюваного, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я підозрюваного слідчому судді не надано.

Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним не визначати розмір застави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 (шістдесят) днів до 20 лютого 2024 року та рахувати строк з моменту фактичного затримання - з 23 грудня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1