Справа № 405/1237/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням за №0000230 від 06.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

встановив:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2023 обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 09 грудня 2023 року, включно; обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 11 грудня 2023 року, який полягає у цілодобовій забороні залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 11 грудня 2023 року, який полягає у забороні в період з 20:00 год. до 06:00 год. наступного дня залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 .

Прокурором в судовому засіданні надано письмові клопотання, у яких останній просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_11 , з огляду на те, що на даний час ризики встановлені раніше, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, не зменшилися та продовжують існувати; продовжити обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту, зважаючи на існуючі ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 заперечила щодо продовження запобіжного заходу, вказала, що ризики відпали, оскільки обвинувачений більше року перебуває під вартою та його вина не доведена. Просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_4 не заперечувала щодо продовження дії запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на певний період доби, оскільки останній бажає працювати.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку адвоката.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані клопотання та матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого. Також, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Так, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_11 офіційно не працює, розлучений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, у нього відсутнє місце реєстрації, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Окрім того, під час досудового розслідування ОСОБА_11 07.11.2022 було оголошено у розшук. Вказане свідчить про ймовірність переховування від суду.

Також, ОСОБА_11 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував реальний строк покарання, що свідчить про ймовірність вчинення інших злочинів та можливого впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані під судового розгляду.

За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе їм запобігти.

З метою виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання ОСОБА_11 під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 лютого 2024 року, включно.

Відповідно до положення ч.5 ст.182, ч.3, ч.4 ст. ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_11 , його особу, суд приходить до висновку щодо визначення застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 322 080 гривень.

Керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки визначені цією нормою права.

Окрім цього, згідно положень ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покараннях виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст.181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до ст.178 КПК України, суд враховує вік обвинувачених, міцність соціальних зв`язків.

Так, ОСОБА_9 розлучений, утриманців не має, працевлаштований на ТЕЦ машиністом-обходчиком, в силу положень ст.89 КК України є особою, що не має судимості, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_10 неодружений, утриманців не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Судом також взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з часу обрання до них запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дотримуються умов застосованого запобіжного заходу (відомостей про порушення умов прокурором не надано), що свідчить про достатність такого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Викладені обставини об`єктивно вказують на ту обставину, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшився, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть незаконно вплинути на свідків, що на даний час не допитані під час судового розгляду, тому продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідатиме вимогам закону і забезпечить виконання ними покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.331, 177, 178, 181 КПК України, суд,

постановив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 01 лютого 2024 року, включно.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_11 заставу у розмірі 120 /ста двадцяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 322 080 /триста двадцять дві тисячі вісімдесят/ гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу забезпечення виконання ухвали суду по справі №0000230.

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави звільнити з-під варти тазобов`язати обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному проваджені;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_11 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Копії ухвали направити до ДУ Кропивницький СІ для виконання.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 04 лютого 2024 року, який полягає у цілодобовій забороні залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 04 лютого 2024 року, який полягає у забороні в період з 20:00 год. до 06:00 год. наступного дня залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати обвинувачених:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатись з м.Кропивницький без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватись від спілкування як особисто так і через третіх осіб з іншим обвинуваченими, свідками у кримінальному провадженні, за винятком участі в суді.

Роз`яснити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтись до них в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , що в разі невиконання, покладених на них обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_14