Справа № 761/8385/23
Провадження № 1-кс/761/5647/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 005 63 від 04.11.2022,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 005 63 від 04.11.2022.

На обґрунтування скарги зазначено, що слідчим СУ ГУНП у м. Києві спільно з працівниками Служби безпеки України 02.03.2023, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2023, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 , під час якого вилучено особисті речі останньої, а саме ноутбук «Asus» № D9NOEV256582388 з зарядним пристроєм та мобільний телефон «iPhone» № НОМЕР_1 .

На думку заявника, майно безпідставно перебуває під контролем органу досудового розслідування, оскільки арешт на нього не накладений, відсутні будь-які дані про те, що вилучені речі отримано в результаті вчинення злочину чи вони є засобом або знаряддям його вчинення, тому таке майно підлягає поверненню власнику.

У зв`язку з цим представник власника майна просив ухвалити рішення про повернення майна, вилученого за місцем мешкання ОСОБА_4 .

У судовому засіданні власник майна та її представник скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідчий СУ ГУНП у м. Києві до суду не з`явився, про наявність поважної причини неявки суд не повідомив.

Відсутність слідчого відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку власника майна, представника власника майна, дослідивши скаргу, долучені документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що позбавлення будь-якої особи права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на законних підставах майном у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження нерухомим майном.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК) та недоторканність права власності (ст. 16).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа мають право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.

Крім того, наведена засада закріплена у ст. 16 КПК та визначає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам.

Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2023 у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 005 63 від 04.11.2022 надано дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, вилучення, зокрема, терміналів мобільного зв`язку, сім-карток, тримачів від сім-карток, інших засобів зв`язку, оптичних та інших носіїв інформації, у тому числі флеш-карт, меморі стіків, з`ємних флеш накопичувачів, жорстких магнітних накопичувачів та дисків, комп`ютерної техніки та іншого комп`ютерного устаткування.

Відповідно до протоколу обшуку від 02.03.2023 під час обшуку приміщення за адресою - АДРЕСА_1 , вилучено ноутбук «Asus» № D9NOEV256582388 з зарядним пристроєм та мобільний телефон «iPhone» № НОМЕР_1 .

Згідно з ст. 234 КПК обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, здобутого у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про кримінальне правопорушення, воно має бути повернуто власнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Однак, всупереч вимогам ч.2 ст.168 КПК така процедура органом досудового розслідування не дотримана.

Водночас, уповноважений слідчий у кримінальному провадженні на виклик суду не з`явився, доказів чи документів, які б свідчили про те, що вищевказане майно має значення для кримінального провадження чи існують обґрунтовані підстави для його подальшого утримання слідчому судді не надав.

Таким чином, слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували, що комп`ютерна техніка та мобільний телефон, вилучені під час обшуку, містять інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 005 63 від 04.11.2022.

Невиконання вказаних вище вимог свідчить про бездіяльність сторони обвинувачення, яка відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК може бути оскаржена до слідчого судді, оскільки слідчим не виконаний покладений на нього обов`язок щодо повернення вилученого майна власнику.

Сукупність вищезазначеного свідчить про обґрунтованість скарги, що є підставою для її задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 7, 16, 234, 303, 307, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП у м. Києві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 005 63 від 04.11.2022, повернути ОСОБА_4 вилучене 02.03.2023 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

-ноутбук «Asus» № D9NOEV256582388 з зарядним пристроєм;

-мобільний телефон «iPhone» № НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1