Справа № 304/2357/23 Провадження № 1-кс/304/550/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду його клопотання, подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 00000019 від 25 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 00000019 від 25 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про накладення арешту на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке вилучено 25 жовтня 2023 року у ході проведення огляду місця події, а саме на тютюнові вироби без марок акцизного податку України марки «Прима Класична», 1 800 пачок, тютюнові вироби без марок акцизного податку України марки «D&B», 1 000 пачок, та транспортний засіб марки «Mercedes Benz» моделі «GL-350», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 . Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, з матеріалів якого видно, що 25 жовтня 2023 року водій транспортного засобу марки «Mercedes Benz» моделі «GL-350», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автодорозі Львів Самбір Чоп у селі Оноківці Ужгородського району незаконно транспортував тютюнові вироби без марок акцизного податку України марок «Прима Класична» та «D&B» у загальній кількості 2 800 пачок. Попередня правова кваліфікація вказаного кримінального правопорушення визначена за ч. 1 ст. 204 КК України. Прокурор вказує, що у період з 13.35 год по 15.25 год 25 жовтня 2023 року відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України на автодорозі Львів Самбір Чоп у селі Оноківці Ужгородського району проведено огляд місця події транспортного засобу марки «Mercedes Benz» моделі «GL-350», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено тютюнові вироби без марок акцизного податку України марки «Прима Класична», 1 800 пачок, тютюнові вироби без марок акцизного податку України марки «D&B», 1 000 пачок, та сам транспортний засіб марки «Mercedes Benz» моделі «GL-350», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 . Відтак ініціатор клопотання вважає, що вилучене майно тютюнові вироби та транспортний засіб можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки згідно з п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, являються відповідно предметами та засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України мають значення речових доказів. Наводячи визначення спеціальної конфіскації, підставу та мету накладення арешту, прокурор вказує, що вилучені у ході огляду незаконно виготовлені тютюнові вироби без марок акцизного податку України, а також транспортний засіб марки «Mercedes Benz» із свідоцтвом про реєстрацію такого, мають доказове значення у даному кримінальному провадженні та можуть бути використані як доказ, а також за наявності достатніх підстав вважати, що у разі не накладення арешту на вказане майно, таке може бути приховане або пошкоджене, що у свою чергу перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, вказуючи на те, що на даний час органом досудового розслідування проводяться відповідні експертизи (товарознавча, біологічна, хімічна), через що підозра ще нікому не оголошена, оскільки така повинна бути обґрунтованою. За наведених обставин просив обмежити власника у розпорядженні, користуванні та відчуженні майна.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав достатнім накласти арешт на тютюнові вироби, а у частині накладення арешту на належний ОСОБА_3 транспортний засіб відмовити. Вказував, що підозра у кримінальному провадженні нікому не пред`явлена, обов`язкова ознака об`єктивної сторони статті 204 КК як збут тютюнових виробів у діях ОСОБА_3 не встановлена, шкода прокурором ні у клопотанні, ні у судовому засіданні не обґрунтована, розумність та співмірність накладення арешту на майно третьої особи також.

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що його зупинили патрульні на посту у селі Оноківці Ужгородського району та виявили у його транспортному засобі п`ять ящиків цигарок, однак про те, що тютюнові вироби на мають марок акцизного податку він не знав.

Заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частина 5 статті 171 КПК України визначає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З протоколу огляду видно, що такий здійснювався 25 жовтня 2023 року з 13.35 до 15.25 год; клопотання подане прокурором до відділення зв`язку 26 жовтня 2023 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання видно, що 25 жовтня 2023 року за № 128-КПК до органу досудового розслідування надійшло повідомлення заступника начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_3 прикордонного загону ОСОБА_6 про виявлення кримінального правопорушення, згідно з яким тог ж дня о 12.30 год офіцерами відділу та прикордонним нарядом «контрольний пост» у населеному пункті Оноківці було зупинено для перевірки транспортний засіб марки «Mercedes», р/н НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в ході огляду транспортного засобу у багажному відділенні виявлено п`ять пакунків тютюнових виробів різних брендів без марок акцизного податку, які перевозились ним до села Порошково Ужгородського району Закарпатської області з метою подальшого їх збуту (а. к. 7).

У порядку ч. 3 ст. 214 КПК України, на підставі вказаного повідомлення про виявлення кримінального правопорушення та заяви ОСОБА_3 , того ж дня проведено огляд місця події, а саме транспортного засобу марки «Mercedes Benz» моделі «GL-350», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , який був зупинений працівниками патрульної поліції у Закарпатській області 25 жовтня 2023 року о 12.20 год на автодорозі Львів Самбір Чоп у селі Оноківці Ужгородського району, який рухався у напрямку виїзду з міста Ужгорода. В ході огляду у багажному відділенні авто було виявлено тютюнові вироби без марок акцизного податку України «Пріма Класична» у кількості 1 800 пачок, а також «D&B», у кількості 1 000 пачок. За наслідками огляду було вилучено вказані тютюнові вироби, а також транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію такого серії НОМЕР_4 (а. к. 8, 9-11).

За вказаним фактом того ж дня було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000019 від 25 жовтня 2023 року (а. к. 5).

Постановою старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 про визнання речовими доказами від 25 жовтня 2023 року вилучені тютюнові вироби та транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «GL 350», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , що на підставі Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_1 , а також вказане свідоцтво про його реєстрацію, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000019 від 25 жовтня 2023 року (а. к. 12-13, 14).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи всі наведені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені тютюнові вироби та транспортний засіб можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та могли бути набуті кримінально протиправним шляхом.

На підставі наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено, що зазначене майно, відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою детектива від 25 жовтня 2023 року визнано речовими доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, доведення вини осіб, які його вчинили, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000019 від 25 жовтня 2023 року.

Аналізом положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України встановлено, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав, що у свою чергу спростовує посилання адвоката ОСОБА_4 на те, що підозра у даному кримінальному провадженні нікому не оголошена.

Водночас прокурор у клопотанні стверджує про можливість застосування спеціальної конфіскації щодо виявлених та вилучених в ході огляду тютюнових виробів, а тому просив накласти арешт на вилучене майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Частиною 4 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Статтею 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Поряд з цим ч. 1 ст. 96-2 КК України передбачено, серед іншого, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Разом з тим, прокурор у клопотанні не зазначає, якій саме із ознак, зазначених у п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, відповідає вилучене у ОСОБА_3 майно. Також вказане не встановлено і в ході судового розгляду клопотання.

При цьому доказів, які б підтверджували походження вилучених у ОСОБА_3 тютюнових виробів, органом досудового розслідування до матеріалів клопотання не надано. Таким чином, наразі відсутні достатні підстави стверджувати, що вилучені цигарки підлягатимуть спеціальній конфіскації.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено, що вилучені у ОСОБА_3 тютюнові вироби відповідають будь якій з ознак, передбачених п. 1- 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, та наявні достатні підстави вважати, що таке майно підлягатиме спеціальній конфіскації.

За таких обставин накладення арешту на тютюнові виробі у загальній кількості 2 800 пачок, що були вилучені під час огляду належного ОСОБА_3 транспортного засобу, з метою забезпечення спеціальної конфіскації є передчасним та безпідставним на даній стадії кримінального провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вирішуючи питання про дотримання справедливого балансу між правом особи на мирне володіння своїм майном та інтересами суспільства під час розгляду питання про арешт майна, на що також у судовому засіданні звертав увагу адвокат ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, арешт майна в рамках судового розгляду справи зазвичай стосується контролю за використанням майна. Таке втручання повинно бути законним, відповідати загальним інтересам і бути пропорційним, тобто воно повинно досягати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів спільноти та вимогами захисту основних прав особи. Хоч будь-який арешт і тягне за собою завдання шкоди, фактично завдана шкода не повинна бути більшою, ніж неминуча, а між захистом права власності та вимогами загальних інтересів слід досягати «справедливої рівноваги».

Врахувавши правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.

Частина 4 ст. 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно накласти арешт на вилучені тютюнові вироби та транспортний засіб, на якому такі перевозилися, саме шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, з метою запобігання можливості приховати та відчужити зазначене майно, оскільки такі ризики не є вочевидь необґрунтованими.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власника/власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не будуть занадто обтяжливими для них з огляду на обставини справи.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

За наведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №00000019 від 25 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на 1 800 (одну тисячу вісімсот) пачок тютюнових виробів марки «Прима Класична», без марок акцизного податку України; 1 000 (одну тисячу) пачок тютюнових виробів марки «D&B», без марок акцизного податку України; транспортний засіб марки «Mercedes Benz» моделі «GL-350», р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_1 , а також Свідоцтво про реєстрацію такого транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 12 липня 2022 року, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1