СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3139/23
пр. № 1-кп/759/838/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження № 0000143, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2023 р. стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ Луганської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

В подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 р. № 2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 р. строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 року оголошено загальну мобілізацію та призов на військову службу у Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Судом визнано доведеним,що 12.09.2022 громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов військово-лікарську комісію та рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби. Відстрочок від призову по загальній мобілізації згідно положень чинного законодавства України не має.

13.09.2022 ОСОБА_6 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 року загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05.01.2023 о 09 год. 40 хв., перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022 року, отримав бойову повістку про прибуття 12 січня 2023 року до пункту відправки в команду № НОМЕР_1 ВОС НОМЕР_3, відповідно до Указу Президента України №64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

12.01.2023 о 09 год. 40 хв. ОСОБА_3 на підставі бойової повістки прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2, після чого, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69-2022, в присутності працівників територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відмовився від відправки в команду № НОМЕР_1 , чим умисно, протиправно, не виконав наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.01.2023 №20, та від отримання військового квитка відмовився, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, надав покази за змістом яких в 2012 році Жовтневим районним військкоматом м.Луганська він був виключений з військового обліку як військовозобов`язаний, який не отримав до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності, після цього на військовому обліку ніде не перебував. З 2015 року постійно проживає у Республіці Польща на підставі картки поляка, має посвідку на постійне проживання. З 2014 року, у зв`язку з окупацією рф м.Луганська, втратив доступу до своїх військово - облікових документів, зберіглася лише обліково - послужна картка № НОМЕР_2 . З початком повномоштабного вторгнення рф на територію України він добровільно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення своїх облікових даних. 19.09.2022 на вимогу ІНФОРМАЦІЯ_2 пройшов військово - лікарську комісію. 27.09.2022 отримав у офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 тимчасовий документ військовозобов`язаного. 27.12.2022 заявою повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну своїх облікових даних з метою отримання дозволу на виїзд на постійне проживання в Республіку Польщу. 05.01.2023р. отримав відповідь на свою заяву від 27.12.2023, в той же час офіцер ОСОБА_7 вилучив у нього тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та вписав персональні дані у повістку, яку вручив йому під розпис. На його зауваження про погіршення стану здоров`я офіцер ОСОБА_7 не реагував, посилаючись на висновок військово - лікарської комісії, яким його визнано придатним до військової служби. Цього ж дня він звернувся із заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просив роз`яснити йому дії офіцера ОСОБА_7 щодо вилучення його військово - облікового документа. 09.01.2023 о 09-00 год. він прибув до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , який його не прийняв та запропонував прийти в день прийому громадян, тому наступного дня він знову прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де з`ясував, що подані ним заяви щодо питання про зняття його з військового обліку у зв`язку з виїздом на постійне проживання в Республіку Польщу не розглянуті. 12.01.2023 близько 10 год. він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його повідомили, що він не з`явився у визначений у повістці час, чим порушиd указ про мобілізацію, тому його буде притягнуто до кримінальної відповідальності, та в разі необхідності знайдуться два свідки, які ці обставини зможуть підтвердити. В наступному прибула поліція, яка встановлювала обставини події, але все що надалі відбувалось він погано пам`ятає через погіршення стану здоров`я. Зауважив, що вперше побачив військовий квиток, виписаний на його ім`я 14.02.2023, під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, повістка, яку йому вручили, не була оформлена належним чином, зокрема, не містила часу прибуття. Також повідомив, що в поточному році він проходив військово - лікарську комісію, яка визнала його обмежено придатним до військової служби. Вважає дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірними.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав покази за змістом яких на той час він обіймав посаду заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальника мобілізаційного відділення. У вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх облікових даних. Оскільки ОСОБА_3 більше ніж 5 років тому проходив медичний огляд, його було направлено на військово - лікарську комісію, яка прийшла висновку про придатність ОСОБА_3 до військової служби, тому його було включено до обліку. В той же час ОСОБА_3 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявами про надання йому дозволу на виїзд за кордон, надавав документи, що підтверджують його право на постійне проживання в Польщі, але правових підстав для задоволення його звернень не було. В подальшому, ст. лейтенантом ОСОБА_7 ОСОБА_3 було вручено «бойову» повістку на відправку в ЗСУ для проходження служби, останній на виклик з`явився, але їхати відмовився, заявляв, що не бажає захищати Україну. В наступному ОСОБА_3 розписався про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за таку відмову, та була викликана поліція.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав покази за змістом яких, він є офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , влітку 2022 р. ОСОБА_3 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримати військово -обліковий документ, так як наявний у нього був старого зразка. Йому було роз`яснено, що для вирішення вказаного питання необхідно звернутись до відділу обліку та бронування. Надалі ОСОБА_3 пройшов ВЛК та за результатами медичного огляду останнього було визнано придатним до військової служби. На той час повістку йому не вручали, оскільки мобілізовували осіб, які мали військовий досвід, а у ОСОБА_3 його не було. В вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив, що має намір виїхати за кордон. На той момент змінились плани з мобілізації та почалась комплектація через навчальні центри, а тому мобілізовували осіб без військового досвіду. Оскільки у ОСОБА_3 були відсутні підстави для відстрочки, за деякий час йому було вручено «бойову» повістку, за якою він прибув (дату не пригадує). В наступному ОСОБА_3 було замінено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на військовий квиток, оскільки він був призваний до лав ЗСУ. Після оформлення всіх необхідних документів для відправки, ОСОБА_3 було запропоновано пройти до транспортного засобу, щоб їхати у військову частину, але він повідомив, що не поїде. Тоді про це ОСОБА_7 доповів безпосередньому начальнику ОСОБА_8 , та, в подальшому, було викликано поліцію, яка зафіксувала факт відмови ОСОБА_3 від відправки до війська.

Крім показань свідків, стосовно яких у суду відсутні підстави для сумніву в їх правдивості, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується наступними письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, зокрема:

-копією паспорта громадянина України від 29.10.2018р. , виданого на ім`я ОСОБА_3 (а.с.45);

-повісткою на ім`я ОСОБА_3 , підписаною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , згідно якої на виконання Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022, ОСОБА_4 наказано з`явитися 12.01.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , із собою мати документи і речі, вказані на звороті повістки, за неявку у вказаний строк буде притягнутий до відповідальності за Законом, команда НОМЕР_1, ВОС № НОМЕР_3 ( а.с.47);

-протоколом огляду документів від 16.01.2023, предметом якого є повістка, яка видана на ім`я ОСОБА_3 ,який добровільно надав її для подальшого долучення до матеріалів кримінального провадження ( а.с.48-49);

-копією корінця розписки про прийом на зберігання військово - облікового документу ОСОБА_3 з метою призову по загальній мобілізації за підписом ОСОБА_7 ( а.с.53);

- розпискою ОСОБА_3 від 05.01.2023 про отримання повістки про виклик на 12.01.2023, команда НОМЕР_1 , ВОС № НОМЕР_3 . ( а.с.73);

-відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.01.2023 № ВОБ/252 на запит слідчого у кримінальному провадженні, згідно якої надано наступну інформацію: ОСОБА_3 взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 13.09.2022. Повістка на проходження військово - лікарської комісії не вручалась, оскільки військовозобов`язаний добровільно пройшов ВЛК. Рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.09.2022 визнаний придатним до військової служби. Відстрочок від призову по загальній мобілізації, згідно положень чинного законодавства України, не має. Бойова повістка про відправлення до війська по загальній мобілізації була вручена військовозобов`язаному ОСОБА_3 05.01.2023 офіцером мобілізаційного відділення ОСОБА_7. Призваний на військову службу по загальній мобілізації на особливий період наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.01.2023 № 20 ОСОБА_3 наказ не виконав, від відправки до війська відмовився, документального підтвердження поважних причин невиконання до дати і на дату відправлення не надав, від отримання військового квитка відмовився. Військовозобовязаний ОСОБА_3 строкової військової служби не проходив, переданий на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 23.09.1999 на підставі ст. 18 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», як особа, котра досягла 25 річного віку, рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.09.1999 визнаний придатним до військової служби. Під час дії стану воєнного положення призначення військовозобов`язаних до команд та партій на комплектування військових частин здійснюється без вручення мобілізаційних розпоряджень. Для відправки до війська по загальній мобілізації вручаються тільки бойові повістки ( а.с.55-56);

-копією звернення ОСОБА_3 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.01.2023, в якому він після отримання відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.01.2023 № ВОБ/43 просить роз`яснити йому дії офіцера ОСОБА_7 щодо затримання ним його військово - облікового документа ( а.с.57);

-витягом із наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.01.2023 №20, згідно якого рядовий ОСОБА_3 з 12.01.2023 проведений до команди НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ) ( а.с.74);

-копією військового квитка серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_3 , згідно якого він 13.09.2022 взятий на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 та 12.01.2023 на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні Сили України. ( а.с.60-71);

-заявою ОСОБА_3 від 12.01.2023 (час 14-00), в якій він повідомляє, що попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу за мобілізацією (а.с.75);

-протоколом огляду документів від 16.01.2023, предметом якого є корінець повістки, яка видана на ім`я ОСОБА_3 , витяг з наказу від 12.01.2023 № 20 та оригінал заяви, написаної ОСОБА_3 12.01.2023, які добровільно надав для подальшого долучення до матеріалів кримінального провадження заступник начальника - начальник мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 ( а.с.76-78);

-копією картки обстеження та медичного огляду № 5759 на ім`я ОСОБА_3 , згідно якої останній визнанений здоровим (а.с.84);

-копією довідки військово - лікарської комісії від 12.09.2022 № 5759, згідно якої ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби (а.с.85);

-копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_7 на імя ім`я ОСОБА_3 , яке видано у зв`язку з відсутністю бланків військових квитків (а.с.92)

-рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 21.12.2022 по заяві ОСОБА_3 про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Республіки Польща, термін до 21.06.2023, яким передбачено, що відповідно до вимог Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання, затвердженого наказом МВС України від 16.08.2016 № 816, йому необхідно зняти з реєстрації своє місце проживання в Україні, надати паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, отримати довідку органу державної фіскальної служби про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобов`язань з такого податку ( а.с.93);

-копією обліково - послужної картки НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 (а.с.94-95);

-копією довідки про задеклароване/ зареєстроване місце проживання особи від 28.09.2022, згідно якої ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 27.09.2022 по теперішній час ( а.с.95);

-копією заяви ОСОБА_3 від 27.12.2022, адресованої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій отанній просить зняти його з військового обліку на підставі ст. 37 п.5.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку, визначеному в п. 20, п.56 Постанови КМУ від 07.12.2016№ 921, у зв`язку з вибуттям до постійного місця проживання в Республіку Польща (а.с.98);

-листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № ВОБ/43 від 05.01.2023, адресованому ОСОБА_3 , згідно якого останньому роз`яснено, що рішення Державної міграційної служби щодо дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання не є підставою для надання відстрочки від призову на військову службу з огляду на вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та запропоновано для розгляду питання щодо зняття з військового обліку у зв`язку з виїздом за кордон прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.01.2023 (а.с.100-101).

Зазначені письмові докази є узгодженими між собою та показаннями свідків та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Також судом були досліджені докази, надані стороною захисту, на підтвердження своїх доводів, а саме:

-лист Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 03.09.2022, адресованим ОСОБА_3 , яким передбачено перелік документів, які необхідно додати до заяви про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне місце проживання (а.с.108);

-лист ІНФОРМАЦІЯ_2 № ВОБ/208 від 19.01.2023, адресований ОСОБА_3 , за результатом розгляду його звернень від 29.12.2022, від 05.01.2023, від 06.01.2023, згідно якого останньому повідомлено, що рішення Державної міграційної служби щодо дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання не є підставою для надання відстрочки від призову на військову службу з огляду на вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», також зазначено про те, що ОСОБА_10 було відібрано до призову по загальній мобілізації, у зв`язку з чим була вручена бойова повістка з датою прибуття 12.01.2023, яку не було виконано без поважних причин; тимчасове посвідчення № НОМЕР_7 підлягає зміні у зв`язку з оформленням військового квитка і оформленням призову по загальній мобілізації, військово - облікові документи (військові квитки, тимчасові посвідчення) під час оформлення процедури призову на військову службу вилучаються у військовозобов`язаних з наданням відповідної розписки. (а.с.109-110);

-лист ІНФОРМАЦІЯ_2 № ВОБ/268 від 25.01.2023, адресований ОСОБА_3 , за результатом його звернення від 27.12.2022, від 17.01.2023, яким ОСОБА_10 у дозволі у виїзді з місця проживання відмовлено (а.с.11-112);

-копія електронного квитка на потяг «PRZEMYSL - LVIV» на 01.03.2022 на ім`я ОСОБА_10 (а.с.113);

-копія електронного квитка на потяг «Львів - Київ» на 01.03.2022 на ім`я ОСОБА_10 (а.с.114);

-копія листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.02.2023 № 05/2991, яким ОСОБА_10 повідомлено, що підстав для зняття його з військового обліку немає (а.с.115);

-лист Державної прикордонної служби України від 27.03.2023, адресований ОСОБА_10 , який містить витяг з наявною інформацією щодо перетинання ним державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, у період з 27.03.2018 по 27.03.2022 (а.с.116);

-копія звернення ОСОБА_3 до офіцера відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 від 06.01.2023, в якому він просить повернути йому тимчасове посвідчення військовозобв`язаного № НОМЕР_7 у зв`язку з необхідністю (а.с.126);

-копія виписки № 3201 із медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_10 , згідно якого він перебував на стаціонарному лікуванні з 25.04.2023 по 28.04.2023 в КНП «Київська міська клінічна лікарня №5» (а.с.136);

-копія довідки військово - лікарської комісії № 19/630 від 16.08.2023, згідно якої ОСОБА_10 визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с.137);

-копія карти побиту (Республіка польща) на ім`я ОСОБА_10 від 23.08.2018, вид виданого дозволу: дозвіл на постіне проживання; термін дії документа - 23.08.2028.(а.с.140-141);

-копія розписки №1 за підписом ОСОБА_7 , видана ОСОБА_3 про те,що військово - обліковий документ, який йому належить,№ НОМЕР_8 , прийняти для зберігання з метою призову по загальній мобілізації; розписка дійсна до 05.01.2023 (а.с.142);

-копія заяви ОСОБА_10 від 29.12.2023, адресована ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій він просить взяти до уваги Порядок встановлення заборони або обмеження на вибір місця перебування чи проживання осіб на території, на якій діє воєний стан, затверджений постановою КМУ від 29.12.2021 № 1450 ( а.с.143).

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за встановлених судом обставин та кваліфікую його дії за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При цьому суд зауважує, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України, полягає в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку шляхом вчинення певних дій). Для даного виду злочину характерний прямий умисел, мотиви на кваліфікацію не впливають.

Оскільки ОСОБА_3 , будучи громадянином України та військовозобов`язаним, отримавши 05.01.2023 повістку про відправлення до війська по загальній мобілізації на 12.01.2023, з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений день, проте їхати до військової частини відмовився, будучи повідомленим про наслідки такої відмови, його дії повністю охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що 12.01.2023 близько 10 год., коли він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , його повідомили, що він не з`явився у визначений у повістці час, чим порушим указ про мобілізацію, за що його буде притягнуто до передбаченої законом відповідальності, спростовуються зокрема показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , заявою ОСОБА_3 від 12.01.2023, в якій він вказує, що попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу за мобілізацією, які доводять, що обвинувачений відмовився їхати у військову частину 12.01.2023 після оформлення всіх необхідних військово - облікових документів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він підлягає зняттю з військового обліку в Україні, оскільки постійно мешкає в Республіці Польща, не має військово - облікової спеціальності, та повернувся в Україну саме з метою оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання в Республіку Польща, не спростовують наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. При цьому, суд звертає увагу, що згідно ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що на час відправки до військової частини (12.01.2023) у нього суттєво погіршився стан здоров`я нічим не підтвердженні. Водночас, суд зауважує, що з копії виписки № 3201 із медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_10 вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня №5» з 25.04.2023 по 28.04.2023, тобто більше ніж через три місяці після вказаних обставин (а.с.136). Також суд не враховує те, що станом на 16.08.2023 ОСОБА_10 визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с.137), оскільки це не спростовує того факту, що на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення він був визнаним придатним до військової служби та права на відстрочку від призову по загальній мобілізації, згідно положень чинного законодавства України, не мав.

Щодо доводів сторони захисту про те, що повістка, яка була вручена ОСОБА_3 не відповідє затвердженій формі та не містить часу прибуття, а тому є неналежним доказом, суд зазначає наступне.

Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Стороною захисту не наведено аргументів та не надано доказів порушення прав і свобод людини під час досудового розслідування цього кримінального провадження, докази, які були враховані судом при встановлені фактичних обставин кримінального правопорушення, узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду і не викликають сумніву в законності їх отримання.

Суд зауважує, що повістка, вручена 05.01.2023 ОСОБА_3 , про прибуття 12.01.2023 до пункту відправки в команду № НОМЕР_1 , ВОС№ НОМЕР_3, містить всі необхідні реквізити, а не зазначення у ній часу прибуття не може бути підставою для визнання її, з огляду на вищезазначене, недопустимим доказом. При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 прибув 12.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання повістки, а відсутність конкретного часу прибуття у повістці жодним чином не впливає на сам факт відмови обвинуваченого ОСОБА_10 їхати у військову частину для проходження військової служби у зв`язку з мобілізацією. Отже, доводи сторони захисту не впливають на правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст.336 КК України.

Враховуючи викладене вище, суд критично ставиться до позиції сторони захисту про невинуватість ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині та вважає її такою, що направлена на уникнути покарання, доводи обвинуваченого є хибними, спростовуються сукупністю досліджених і покладених в основу вироку доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які віднесено до категорії нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, розлучений, має на утримані неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст.66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Окремо суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку по захисту Батьківщини, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації призводить до підриву військової дисципліни та створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує, що на стадії досудового розслідування 31.01.2023 до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, строк дії якого закінчився 31.03.2023, на момент ухвалення вироку до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовано жодного запобіжного заходу, від прокурора з даного питання заяв та клопотання не надходило, під час розгляду кримінального провадження обвинувачений від суду не ухилявся, а тому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.100, 368 - 370,373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: повістка, виписана на ім`я ОСОБА_3 , про прибуття до пункту відправки 12.01.2023, корінець повістки, яка видана на ім`я ОСОБА_3 , витяг з наказу від 12.01.2023 № 20 та заява, написана ОСОБА_3 12.01.2023,- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1