Справа № 362/1245/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4404/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого проживаючого за рахунок тимчасових джерел заробітків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за п. 2 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.12.2019 по 14.05.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 27.12.2019 року, в період з 17 год. 00 хв. до 17 год. 45 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив зі своїм малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поряд з будинком АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_7 на ґрунті вживання алкоголю стався спалах агресії щодо малолітнього ОСОБА_9 , в ході якого виник умисел на вчинення стосовно останнього фізично насильства шляхом нанесення значної кількості ударів по тілу.

У подальшому, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про малолітній вік потерпілого, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, однак в силу стану алкогольного сп`яніння, не маючи при цьому чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків від нанесених ним ударів, умисно наніс малолітньому ОСОБА_9 удари тупим твердим предметом (предметами) в область голови, обличчя, грудної клітки, внутрішньої поверхні лівого та правого плечей, тильної поверхні обох кистей, лівої сідниці, внутрішньої поверхні правого стегна, по передній поверхні лівого колінного суглобу, тильній поверхні лівої ступні, тильній поверхні основної фаланги першого пальця лівої ступні.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 малолітньому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у виді переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, забою, розривів обох легень, крововиливів у плевральні порожнини, рани на лобі, розриву верхньої губи, численних синців та саден на тілі. Після вчинених дій ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, залишивши малолітнього ОСОБА_9 на проїжджій частині дороги поряд з будинком АДРЕСА_3 , де його було виявлено мешканцями села.

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 04 год. 30 хв. року, малолітній ОСОБА_9 , помер у реанімаційному відділенні Васильківської центральної районної лікарні, за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 87 від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку. Між даною травмою та смертю прямий причинний зв`язок. Вказана травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Тим самим ОСОБА_7 описаними вище умисними діями посягнув на найвищу соціальну цінність - життя людини, яка є малолітньою дитиною.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок, визнати невинуватим та виправдати ОСОБА_7 за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що прокурором у судовому засіданні не доведений факт спалаху агресії до дитини на ґрунті вживання алкоголю, не доведено ким та яким предметом було нанесено удари і чи дійсно мали місце удари, враховуючи характер пошкоджень. Вважає, що судом надано не вірну оцінку поясненням свідків та не надано уваги тим обставинам, що у обвинуваченого був відсутній мотив на вчинення злочину. Також зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у визнанні недопустимим доказом протоколу огляду житла від 10.01.2020, відповідно до якого було вилучене полотенце зі слідами бурого кольору з будинку ОСОБА_7 , не взявши до уваги ту обставину, що 27.12.2019 року у тому ж місці вже проводився обшук та полотенце не було виявлене і могло з`явитись там в будь-який час.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду, визнати його невинуватим та закрити провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд не надав належної оцінки суперечливим показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які відрізняються від їх показань на досудовому слідстві, безпідставно відмовив у допиті експерта-психіатра, яка не вірно зазначила у експертному висновку його відповідь на питання про причини побиття сина, неправильно зазначив у вироку про наявність на оглянутих у судовому засіданні речових доказах - кросівках крові, а також не звернув уваги на дані, які свідчать про те, що він ніколи не проявляв спалахів агресії до сина.

Заслухавши доповідь судді,обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_7 в умисному вбивстві малолітньої дитини за фактичних обставин, викладених у вироку, стверджується доказами, які містяться у:

-показаннях обвинуваченого, який підтвердив, що у стані алкогольного сп`яніння забрав сина з дитячого садочку, з ним заходив до магазину, де купляв дитині іграшку і продовжив вживати алкоголь, а по дорозі додому з магазину десь втратив сина, шукав його вдома та на вулиці, а потім виявив його побитим і лежачим на дорозі, поруч з ним були сусіди;

-показаннях потерпілої, яка повідомила , що з ОСОБА_7 проживала у цивільному шлюбі, 2-3 рази на місяць він перебував у запоях, під час яких був агресивним до неї, але до дитини агресії не проявляв. 27.12.2019 року доручила йому забрати сина із садочку, він з самого ранку почав вживати спиртні напої і повинен був близько 16 години забрати дитину, а близько 17 години їй передзвонила сусідка і повідомила про те, що виявили її дитину з тілесними ушкодженнями;

-показаннях свідка ОСОБА_12 про те, що сусід ОСОБА_13 виявив поблизу дороги побиту дитину і повідомив її. Вона з чоловіком та сусідом побиту дитину занесли до них додому і викликали поліцію та швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, то з`явився обвинувачений, який до дитини не підходив, але заявляв по те, що оплатить її лікування;

-показаннях свідка ОСОБА_10 , яка зазначала, що на протязі дня обвинувачений у неї у магазині вживав спиртні напої, після 16 години прийшов разом з дитиною, продовжив вживати алкоголь, купив дитині іграшки і разом з нею пішов у напрямку місця проживання. Через деякий час їй стало про виявлення дитини з тілесними ушкодженнями, а пізніше до магазину зайшов обвинувачений, що був перевдягнений у інший одяг;

-показаннях свідка ОСОБА_14 , яка почула плач дитини, вийшла на дорогу , у сутінках бачила як у її напрямку йшов чоловік і звернув у вулицю, але його не розгледіла. Вона повернулася до додому, про зазначене повідомила чоловіка, з яким пішли на плач дитини і виявили побитим ОСОБА_15 , якого разом із сусідами занесли у сусідську хату;

-показаннях свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що на прохання дружини пішли з хати на плач дитини і виявили побиту дитину, яку разом із сусідами занесли у сусідську хату;

-протоколі огляду трупу дитини, на якому виявлені чисельні тілесні ушкодження;

-протоколі огляду місця події , яким на вул.. Київській у населеному пункті виявлена одежа дитини з плямами бурого кольору, схожими на кров, та калюжі з плямами, схожими на кров;

-протоколі обшуку місця проживання обвинуваченого від 27.12.2019 року, під час якого у будинку були виявлені належні обвинуваченому кросівки та джинси з плямами бурого кольору;

-протоколі огляду місця проживання обвинуваченого від 10.01.2020 року, під час якого було виявлено полотенце з плямою бурого кольору;

-висновку судово-психіатричного експерта, відповідно до якого ОСОБА_7 під час інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, у тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі, а перебував у стані алкогольного сп`яніння і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

-висновку судово-медичного експерта, відповідно якого смерть дитини настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепу, крововиливів під тверду і м`яку мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, на тілі виявлені чисельні легкі тілесні ушкодження;

-висновках експерта про те, що на рушнику, вилученому під час огляду місця проживання обвинуваченого 10.01.2020 року, ватних тампонах зі змивами речовини бурого кольору з місця події, на джинсах синього кольору обвинуваченого, вилучених з місця його проживання під час обшуку 27.12.2019 року , виявлена кров людини, яка могла походити від загиблої дитини;

-чеку - роздруківкці з алкотестера, відповідно до якого станом на 22 годину 05 хв. 27.12.2019 року у обвинуваченого вміст алкоголю у видихуваному повітрі становив 1.51 проміле;

-речових доказах, безпосередньо досліджених в судовому засіданні, які належать загиблому та обвинуваченому.

Сукупності доказів по справі суд надав належну правову оцінку і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність об`єктивних доказів, якими б доводилося обвинувачення у частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень і про їх заподіяння саме обвинуваченим спростовуються даними висновку судово-медичного експерта про характер отриманих дитиною травм і про їх можливе походження, показаннями свідка ОСОБА_10 про те, з магазину обвинувачений пішов разом з дитиною, через деякий час після події обвинувачений заходив у магазин один, перевдягнутим у іншу одежу, наявності на вилучених за місцем проживання джинсах обвинуваченого, у яких він заходив до магазину з дитиною до події, та рушнику крові дитини, показаннями свідків про те, що після виявлення побитої дитини обвинувачений до неї не підходив і не міг замаститися його кров`ю.

Оскільки після виявлення потерпілою за місцем спільного проживання з обвинуваченим рушника з плямами крові, був проведений не обшук, а огляд житлового приміщення за згодою потерпілої , під час якого був вилучений згаданий речовий доказ, то колегія суддів не вбачає підстав для визнання такого доказу недопустимим, оскільки проведення такої дії не є повторним обшуком , не суперечить кримінальному процесуальному закону і не порушує будь-яких прав та свобод обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неточне зазначення у висновку пояснень підозрюваного ОСОБА_7 експерту-психіатру, помилкове зазначення у вироку про виявлення крові на кросівках не можуть бути прийняті до уваги , оскільки не впливають на обсяг доказової бази, на яку послався суд у вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_7 .

Відсутність доказів прояву агресивної поведінки з боку обвинуваченого по відношенню до дитини до події вбивства не є тією обставиною, яка б спростовувала висновок суду про наявність у діях ОСОБА_7 27.12.2019 року об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд не надав оцінки показанням свідків на досудовому розслідуванні, які мають деякі відмінності від показань, наданих суду, так як в силу вимог ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями наданими слідчому, прокурору , або посилатися на них.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції створені необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проте клопотань від учасників судового провадження про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, чи про дослідження доказів у порядку ч.3 ст.404 КПК України у апеляційних скаргах не зазначено і під час апеляційного розгляду не надходило.

Таким чином, доводами апеляційних скарг правильності висновків суду про доведеність належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, не спростовується.

Покарання обвинуваченому визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: Суддя: Суддя: