Провадження № 1-кп/756/856/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«04» жовтня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м.Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.12.2018 вироком Оболонського районного суду м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 11.11.2020 направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 19.12.2018.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.04.2022 ОСОБА_9 звільнено умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 10 днів від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 19.12.2018,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.09.2022, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи біля станції метро «Мінська», зайшов до тролейбусу маршруту № 36, який прямував до кінцевої тролейбусної зупинки по проспекту Героїв Сталінграда в м. Києві. Проходячи по салону тролейбуса, ОСОБА_9 звернув увагу на мобільний телефон марки «iPhone 11 Black, 128 GB» imei НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 та знаходився у правій кишені її куртки, в яку вона була одягнена. В цей час, в умовах дії воєнного стану, у ОСОБА_9 раптово виник умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «iPhone 11 Black, 128 GB» imei НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , реалізуючи який перебуваючи в тролейбусі № 36, який прямував до кінцевої тролейбусної зупинки по проспекту Героїв Сталінграда, в м. Києві, ОСОБА_9 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_7 , взяв з правої кишені її куртки, в яку вона була одягнена мобільний телефон марки «iPhone 11 Black, 128 GB» imei НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , вартістю 17 849 гривень 30 копійок та в подальшому сховав вказаний мобільний телефон у свої штани, ближче до правої стопи, в які останній був одягнений. Виконавши усі дії, які ОСОБА_9 , вважав за необхідне для повторного, таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах дії воєнного стану, останній направився до виходу з тролейбуса, однак свій умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений пасажирами тролейбуса.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_9 , міг спричинити ОСОБА_7 , майнову шкоду на загальну суму 17 849 гривень 30 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, не визнав повністю та пояснив суду, що 27.09.2022 на зупинці громадського транспорту зайшов до тролейбусу №36 у м.Києві, перебуваючи в салоні тролейбусу через пару хвилин потерпіла ОСОБА_7 почала говорити, що в неї викрали телефон, і попросила набрати на її мобільний телефон, хтось із присутніх в тролейбусі набрав, телефон задзвонив внизу на підлозі біля його ноги, він його підняв та віддав потерпілій. Телефон лежав на підлозі біля його ноги, чому свідки вказували, що телефон перебував в нього в штанах знизу не розуміє. Телефон потерпілої не перебував в нього в штанах. Ніхто з пасажирів тролейбусу не заставляв його віддати телефон потерпілій, він самостійно віддав телефон.

Не дивлячись на повне не визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується комплексом зібраних по справі доказів, а саме:

- показаннями, допитаної в судовому засіданні, потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що 27.09.2022 приблизно о 18:00 год. прийшла на зупинку тролейбусу №36 біля метро «Мінська» в м.Києві, дочекалася тролейбусу, поговорила з чоловіком по телефону та поклала телефон до кишені та зайшла до салону тролейбуса разом з візочком, поки припаркувалася на місці для колясок, потім хотіла дістати телефон щоб розрахуватися через «Київ цифровий», однак телефону в кишені вже не було, відразу зрозуміла, що його вкрали, тому що в неї нічого не падало, знала, що перед входом до тролейбусу поклала телефон до кишені і пройшло зовсім мало часу як він зник. Попросила людей зателефонувати на свій номер телефону, одна жінка зателефонувала і телефон почав дзвонити з правої сторони від неї, там вона побачила обвинуваченого ОСОБА_9 і в нього в штанах на правій нозі внизу біля взуття дзвонив і світився її телефон. Присутні чоловіки затримали ОСОБА_9 , він дістав телефон та чоловіки віддали їй телефон. Чоловіки тримали ОСОБА_9 , вона викликала поліцію, і коли приїхали на кінцеву зупинку тролейбусу №36 там вже чекав наряд поліції. Чи надавала телефон для проведення експертизи не пам`ятає. За проведення експертизи не надавала кошти. Не оспорювала оціночну вартість її телефону, вказала, що купувала телефон в 2019 році за 25000 гривень;

- показаннями, допитаного в судовому засіданні, свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 27.09.2022 ввечері він їхав по своїх справах в тролейбусі №36 у м.Києві, зупинившись на одній із зупинок, він помітив, як до тролейбусу зайшла жінка з дитиною у візку - потерпіла ОСОБА_7 , через деякий час потерпіла звернулася до нього щоб набрав на її мобільний телефон, потім потерпіла попросила іншу жінку зателефонувати до неї, коли вона подзвонила то помітив, що телефон потерпілої ОСОБА_7 задзвонив і засвітився у обвинуваченого ОСОБА_9 у низу штанів на правій нозі, чоловіки, які їхали поряд затримали обвинуваченого ОСОБА_9 і тримали його аж до кінцевої зупинки тролейбусу. В судовому засіданні свідок вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 , що саме ця особа викрала у потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон. Після чого, як обвинуваченого ОСОБА_9 затримали пасажири тролейбусу, він повернув телефон потерпілій ОСОБА_7 . Коли приїхали на кінцеву зупинку тролейбусу, там були вже працівники поліції, які потім оформляли документи, він надавав працівникам поліції покази;

- показаннями, допитаної в судовому засіданні, свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 27.09.2022 перебувала на станції метро «Мінська» у м.Києві на зупинці громадського транспорту, де дочекалась тролейбус №36, заходило багато людей, попереду заходила потерпіла ОСОБА_7 із дитиною у візку. Коли вже тролейбус почав їхати, потерпіла ОСОБА_7 помітила, що в неї зник телефон, попросила набрати на її мобільний телефон, так як стояла поруч, то набрала номер потерпілої відразу з правої сторони у обвинуваченого ОСОБА_9 з правої сторони внизу штанів задзвонив телефон потерпілої ОСОБА_7 . Потім потерпіла попросила викликати поліцію, чоловіки які стояли поруч із обвинуваченим ОСОБА_9 тримали його щоб він не вийшов із тролейбусу. В судовому засіданні свідок вказала на обвинуваченого ОСОБА_9 , що саме ця особа викрала у потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон. Вийшла з тролейбусу за дві зупинки до кінцевої зупинки. Допитували працівники поліції в той самий день. Впізнання обвинуваченого також проводилось на наступний день. Сам момент як обвинувачений діставав телефон потерпілої і віддавав їй не бачила. На дзвінок телефону ніхто не реагуава, в момент дзвінка телефону у потерпілої не було;

-даними, протоколу огляду місця події від 27.09.2022 року та відеозаписом огляду місця події за участю потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого предметом огляду була земельна ділянка поблизу кінцевої зупинки тролейбусу №36 по пр.Г.Сталінграду в м.Києві, де потерпіла детально розповіла обставини викрадення у неї мобільного телефону марки «iPhone 11 Black, 128 GB», після чого добровільно надала для вилучення вказаний мобільний телефон (Т.1 а.с.49-52);

-даними, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_7 в присутності понятих на фото №4 впізнала чоловіка - обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка 27.09.2022 приблизно о 18:00 год. за адресою: м.Київ, пр. Г.Сталінграду, в тролейбусі №36 викрала її мобільний телефон марки «iPhone 11 Black, 128 GB» (Т.1 а.с. 55-58);

-даними, які містяться на фотознімках коробки від мобільного телефону марки «iPhone 11 Black, 128 GB» та гарантійного талону, які надала потерпіла ОСОБА_7 , на яких повністю співпадають «ІМЕІ та серійний номер» із викраденим у неї телефоном 27.09.2022 приблизно о 18:00 год. за адресою: м.Київ, пр. Г.Сталінграду, в тролейбусі №36 (Т.1 а.с. 59-62);

-даними, протоколу огляду місця події від 29.09.2022 року та фотознімками до нього за участю потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого предметом огляду був викрадений у неї мобільного телефону марки «iPhone 11 Black, 128 GB» (Т.1 а.с.66-74);

-даними, які містяться в постанові про визнання та приєднання до кримінального провадження предметів як речових доказів від 28.09.2022, відповідно до яких мобільний телефон марки «iPhone 11 Black, 128 GB» було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002113 (Т.1 а.с.75-76);

-даними, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких свідок ОСОБА_10 в присутності понятих на фото №2 впізнав чоловіка - обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка 27.09.2022 приблизно о 18:00 год. за адресою: м.Київ, пр. Г.Сталінграду, в тролейбусі №36 викрав у потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон марки «iPhone 11 Black, 128 GB» (Т.1 а.с. 78-81);

-даними, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких свідок ОСОБА_11 в присутності понятих на фото №2 впізнала чоловіка - обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка 27.09.2022 приблизно о 18:00 год. за адресою: м.Київ, пр. Г.Сталінграду, в тролейбусі №36 викрав у потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон марки «iPhone 11 Black, 128 GB» (Т.1 а.с. 82-85);

-даними, які містяться у висновку експерта №2721/22 від 04.10.2022, згідно якого, експертом встановлено ринкову вартість викраденого у потерпілої ОСОБА_7 мобільного телефону марки «iPhone 11 Black, 128 GB», з урахуванням зносу вартість вказаного телефону на момент викрадення 27.09.2022 становила 17 849 гривень 30 копійок (Т.1 а.с.109-112)

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України суд розцінює, як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Суд критично ставиться та не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 в тій частині, що 27.09.2022 близько 18:00 перебуваючи в салоні громадського транспорту, а саме тролейбусу, який слідує маршрутом №36 він не викрадав мобільного телефону марки «iPhone 11 Black, 128 GB» у потерпілої ОСОБА_7 , а лише підняв його з підлоги. Показання обвинуваченого в цій частині протирічять дослідженим судом доказам, а саме показанням потерпілої ОСОБА_12 , та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 чітко та послідовно пояснила, що 27.09.2022 близько 18:00 перебуваючи в салоні тролейбусу, який слідує маршрутом №36 потерпіла ОСОБА_7 помітила, що в неї зник телефон, попросила набрати на її мобільний телефон, зателефонувавши відразу з правої сторони у обвинуваченого ОСОБА_9 з правої сторони внизу штанів задзвонив телефон потерпілої ОСОБА_7 . Аналогічні показання дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 .

У суду немає підстав піддавати сумніву правдивість показань потерпілої ОСОБА_12 , та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, зокрема, даними які містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання, даними, які містяться в протоколах огляду місця події, і т.д.

Посилання сторони захисту на необхідність визнання висновку експерта №2721/22 від 04.10.2022, як доказу у даному кримінальному провадженні очевидно недопустимим, суд сприймає як спосіб захисту обвинуваченого з метою сприяння уникнення останнього від відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Згідно положень ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд не бере до уваги посилання захисника ОСОБА_8 щодо недопустимості як доказу висновку експерта №2721/22 від 04.10.2022, оскільки вказаний висновок експерта був отриманий у встановленому порядку передбаченому КПК України без істотного порушення прав та свобод людини.

Європейський Суд з прав людини вказує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, але вона не встановлює будь-яких правил допустимості доказів як таких, це завдання внутрішнього права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 26.09.2002 у справі «Перрі проти Сполученого Королівства» (Perry v United Kingdom), зазначив, що важливо, щоб була справедлива процедура розгляду питання про прийнятність та перевірку надійності спірних доказів.

Отже, суд, розглянув кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримався принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, тобто діючи у межах своїх повноважень та компетенції, вирішив лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберіг об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У справі за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, суд врахував, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄС у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_9 обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, знайшло своє підтвердження.

На думку суду, комплекс зібраних у справі доказів є належними та допустимими, оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України суду не надано.

З огляду на наведене, оцінюючи в комплексі зібрані по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України повністю доведена.

Суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах дії воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості, та індивідуалізації покарання.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень. Значення заходу примусу для досягнення такої цілі визначається не лише його суворістю, а й неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю застосування за кожний злочин. Реалізація мети покарання є одним із аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є: захист особи, суспільства і держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілих.

При обранні ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, характер та спосіб вчиненого діяння, враховуючи фактичні обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання,також враховуючи позицію потерпілої, суд дійшов переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Разом з цим, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання не в максимальних межах санкції, встановленої ч.4 ст.185 КК України.

Речовими доказами слід розпорядитись на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України ОСОБА_9 до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 19.12.2018, остаточно призначивши покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту затримання, тобто з 27.09.2022.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «iPhone 11 Black, 128 GB» - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_3 - повернути за належністю власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1