КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.05.2023 задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та накладено арешт на речі, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: документацію стосовно купівлі корпоративних прав (копії) на 30 арк.; копії дозволів на користування надрами на 6 арк.; копії договорів позики (закордонні рахунки) на 11 арк.; чернетки документів на 42 арк.; разове замовлення на 2 арк.; договори оренди на 14 арк.; договори суборенди на 21 арк.; довіреність на 1 арк.; пістолет Glock 45, кр. 9 мм., № НОМЕР_1 та два магазини, кейс до нього.; дозвіл № НОМЕР_2 , дозвіл № НОМЕР_3 .; пістолет - кулемет CZ Scorpion НОМЕР_10 з коліматорним прицілом, двома магазинами в чохлі.; гвинтівка Z-15 кр. 5,56 мм. № НОМЕР_4 з оптичним прицілом AR/223 з одним магазином.; набої кр. 5,56 мм - 167 шт.; набої кр. 9 мм. - 271 шт.; набої кр. ______________________________________________________________________________

Справа № 757/20599/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4662/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

7.62 мм. - 43 шт.; предмети схожі на набої у кількості 44 шт.; мобільний телефон Iphone 12 Pro max, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з сімкарткою НОМЕР_7 ; дублікат дозволу № НОМЕР_8 , з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Одночасно апелянт подав клопотання, у якому просив поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що станом на день ознайомлення з матеріалами судового провадження, а саме - 07.06.2023 ухвала слідчого судді в матеріалах судового провадження була відсутня.

Копію оскаржуваної ухвали ним в інтересах ОСОБА_6 отримано лише 10.07.2023, зазначене підтверджується наявною у матеріалах судового провадження заявою.

В апеляційній скарзі захисник вказував на те, що ОСОБА_6 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання прокурора, відомості про направлення йому повістки чи отримання розписки від нього в матеріалах судового провадження відсутні. При цьому останній мав намір подати письмові заперечення на клопотання прокурора.

Слідчий суддя безпідставно послався на належне повідомлення власника майна про розгляд клопотання прокурора.

Прокурор звернуся із клопотання про арешт тимчасово вилученого майна із пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, зокрема обшук проведено в період з 06 год. 58 хв. по 09 год. 27 хв. 18.05.2023, а тому клопотання мало б бути подане до 20.05.2023.

Також слідчим суддею порушено строк, визначений ч. 6 ст. 173 КПК України.

Вилучене майно не має жодного відношення до кримінального провадження № 0000196 та не є речовим доказом.

Прокурором у клопотанні та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не зазначено жодної правової підстави для накладення арешту на вилучене у ОСОБА_6 майно.

Апелянт вказував на те, що арешт накладався не у порядку, передбаченому п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації.

Розмір шкоди внаслідок користування ОСОБА_6 зброєю, набоями, телефоном та документами завданий не був.

Слідчим суддею не враховано наслідки арешту майна для ОСОБА_6 , який не може користуватися майном, набутим на праві власності в законний спосіб.

Крім того, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки воно не може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому дане майно безпідставно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурор та власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

31.08.2023 від заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду, у зв`язку із зайнятістю прокурорів групи прокурорів у даному кримінальному провадженні в інших судових засіданнях та слідчих діях.

Разом з тим, доказів на обґрунтування викладених у клопотанні обставин щодо неможливості забезпечення участі прокурора у судовому засіданні, до клопотання не долучено.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та власника майна ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб, які не прибули у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто 26.05.2023 без повідомлення та у відсутності власника майна ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 . Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив апелянт, копію повного тексту ухвали йому вручено лише 10.07.2023. Даних на спростування таких відомостей матеріали судового провадження не містять.

Апеляційну скаргу захисником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подано 14.07.2023.

З урахуванням наведеного у сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи захисника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки матеріали справи не містять даних про обізнаність захисника із мотивами та обґрунтуванням оскаржуваної ухвали до 10.07.2023, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000196 від 30.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що в липні 2022 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та інші особи, в тому числі й невстановлені досудовим розслідуванням, діючи за попередньою змовою групою осіб, підробили документи щодо купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» та шляхом їх використання заволоділи частками у статутному капіталі даного товариства, чим спричинили збитки на загальну суму 250 601 000 гривень, що є особливо великим розміром.

Крім того, досудовим розслідування встановлена причетність до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та користується приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та являється одним з виконавців злочинної групи, що відповідав за вирішення питання щодо кредитної заборгованості ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» перед АТ «ТАСКОМБАНК».

Згідно долучених до клопотання матеріалів, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.05.2023 надано дозвіл на проведення обшуку приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_30 , за місцем проживання ОСОБА_6 .

Як убачається із даних протоколу обшуку від 18.05.2023, складеного старшим слідчим в особливо важливих справа Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_31 , цього ж дня в період часу з 06 год. 58 хв. по 09 год. 27 хв. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено майно, а саме: документацію стосовно купівлі корпоративних прав (копії) на 30 арк.; копії дозволів на користування надрами на 6 арк.; копії договорів позики (закордонні рахунки) на 11 арк.; чернетки документів на 42 арк.; разове замовлення на 2 арк.; договори оренди на 14 арк.; договори суборенди на 21 арк.; довіреність на 1 арк.; пістолет Glock 45, кр. 9 мм., № НОМЕР_1 та два магазини, кейс до нього.; дозвіл № НОМЕР_2 , дозвіл № НОМЕР_3 .; пістолет - кулемет CZ Scorpion № НОМЕР_9 з коліматорним прицілом, двома магазинами в чохлі.; гвинтівка Z-15 кр. 5,56 мм. № НОМЕР_4 з оптичним прицілом AR/223 з одним магазином.; набої кр. 5,56 мм - 167 шт.; набої кр. 9 мм. - 271 шт.; набої кр. 7.62 мм. - 43 шт.; предмети схожі на набої у кількості 44 шт.; мобільний телефон Iphone 12 Pro max, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з сімкарткою НОМЕР_7 ; дублікат дозволу № НОМЕР_8 .

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справа Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_32 від 18.05.2023 вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , вищевказане майно було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000196 від 30.07.2022.

22.05.2023 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням 18.05.2023, в якому просив накласти арешт на вищевказані речі, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.05.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на речі, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: документацію стосовно купівлі корпоративних прав (копії) на 30 арк.; копії дозволів на користування надрами на 6 арк.; копії договорів позики (закордонні рахунки) на 11 арк.; чернетки документів на 42 арк.; разове замовлення на 2 арк.; договори оренди на 14 арк.; договори суборенди на 21 арк.; довіреність на 1 арк.; пістолет Glock 45, кр. 9 мм., № НОМЕР_1 та два магазини, кейс до нього.; дозвіл № НОМЕР_2 , дозвіл № НОМЕР_3 .; пістолет - кулемет CZ Scorpion НОМЕР_10 з коліматорним прицілом, двома магазинами в чохлі.; гвинтівка Z-15 кр. 5,56 мм. № НОМЕР_4 з оптичним прицілом AR/223 з одним магазином.; набої кр. 5,56 мм - 167 шт.; набої кр. 9 мм. - 271 шт.; набої кр. 7.62 мм. - 43 шт.; предмети схожі на набої у кількості 44 шт.; мобільний телефон Iphone 12 Pro max, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з сімкарткою НОМЕР_7 .; дублікат дозволу № НОМЕР_8 , з метою збереження речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою:АДРЕСА_2 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000196 від 30.07.2022, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучені предмети, речі та документи, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до його приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею не повідомлено власника майна про розгляд клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, не є безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, оскільки, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Посилання захисника на недотримання прокурором строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, при зверненні з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, спростовуються матеріалами судового провадження.

Так, як убачається з даних протоколу обшуку (т. 1 а.с. 200-206), обшук розпочато о 06 год. 58 хв. 18.05.2023 та закінчено цього ж дня о 09 год. 27 хв., а відповідно до наявних в матеріалах судового провадження копій опису та товарно-транспортної накладної (т. 1 а.с. 210-211) клопотання про арешт майна подано до відділення поштового зв`язку 19.05.2023, тобто в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання про арешт майна саме по собі не може бути безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, а тому доводи апеляційної скарги захисника у цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містять правову підставу та обґрунтування арешту майна, колегія суддів вважає безпідставними. Як убачається із матеріалів судового провадження, клопотання прокурора та ухвала слідчого судді містять вказівки на мету та правові підставі, зазначені у ст.ст. 171, 173 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, а саме необхідність арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, твердження апелянта про те, що вилучене майно не має жодного відношення до кримінального провадження, не спростовують правильність висновків слідчого судді на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження, проте підлягають встановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Посилання захисника на недоведеність відповідності вилученого майна речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане майно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Доводи апеляційної скарги про те, що вилучене майно не підлягає спеціальній конфіскації, не впливає на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт накладено саме з метою забезпечення збереження речових доказів, яка є самостійною підставою для накладення арешту.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3