Справа № 585/3974/23
Номер провадження 1-кп/585/510/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

10 жовтня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

провівши в приміщенні суду в м. Ромни відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000149 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Роменського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , затверджений прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Обвинуваченим: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 подала клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді триманні під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли. Так, ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєння кримінального правопорушення може в подальшому переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, має документи, що надають право на виїзд за кордон та може їх використати для переховування від суду. Наявність зазначеного ризику з підстав тяжкості покарання, що загрожує, також узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду (п. 36 рішення у справі «Москаленко проти України», яке набуло статусу остаточного, а також рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»). Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 ,знаючи контактні дані свідків, може шляхом умовляння, підкупу чи погроз змусити останніх змінити надані ними покази. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 ніде не працює, веде антисоціальний спосіб життя, не має джерел для існування, схильний до вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, що в подальшому може спонукати його до вчинення нових епізодів злочинної діяльності.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив обрати йому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

ОСОБА_7 підтримала думку свого підзахисного, просила обрати йому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт та передати його батькам під особисту поруку.

Згідно ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь та обрати змінити, скасувати запобіжний захід.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, варто взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що обставини, які враховувались при обранні запобіжного заходу під час досудового розслідування, не змінилися, тобто наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зникли.

Наявність вказаних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які передбачено виключно у виді позбавлення волі. Судовий розгляд справи не розпочато, тому існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Тобто обвинувачений ОСОБА_5 через тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 ніде не працює, доказів про працевлаштування не надав, засобів для існування не має, вчинив тяжкі злочини саме з метою одержання прибутку від збуту наркотичних речовин, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, перебуваючи на волі він може чинити вплив на свідків з метою зміни з ними показань та уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України.

При цьому, врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, що створює загрозу для населення та становить підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що у даній справі, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Слід врахувати також практику Європейського суду з прав людини. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ураховуючи міцність його соціальних зв`язків, він на час затримання не працював, тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним. Суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд бере до уваги інформацію, яку наводить сторона захисту, щодо врахування особи обвинуваченого ОСОБА_5 , стану його здоров`я.

Так, захисником долучено довідку КНП «ЦПМСД міста Ромни» РМР амбулаторії с. Бобрик від 28.08.2023 року, згідно якої ОСОБА_5 знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: Хронічний гастродуоденіт зі зниженою секреторною функцією (з 2001 р.). НДЦ за змішаним типом (з 2001 року). Гіпертонічна хвороба (з 2001 р.). Реактивний артрит (з 2005 р.). Екзема (з 2005 р.).

При цьому з наданої суду довідки не вбачається, що за станом здоров`я, він не може перебувати в умовах ІТТ, СІЗО.

Таким чином у судовому засіданні не встановлено, що на даний час за станом здоров`я ОСОБА_5 не може перебувати в СІЗО. Також не встановлено, що стан його здоров`я загрожує життю чи створює небезпеку для здоров`я.

Отже, наведені захисником чинники не можуть бути вирішальними, тобто такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення.

Запобіжний захід у виді особистої поруки судом не може бути застосований, оскільки до суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 .

Стороною захисту до суду подано лише копії пенсійних посвідчень батьків обвинуваченого: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , довідку до Акта МСЕК серії 10 ААВ № 586521, згідно якої ОСОБА_9 є інвалідом другої групи безтерміново.

Долучені документи не можуть слугувати підтвердженням належного виконання зобов`язань щодо особистої поруки.

Крім того суд вважає, що такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Враховуючи обставини злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, особу ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК покласти на нього такі обов`язки: - прибувати до прокурора та суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст.177, 182, 183 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Бобрик Роменського району Сумської області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 08 грудня 2023 року включно.

Ухвалу направити для виконання до ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 134200 гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає: АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня її оголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1