Справа № 352/948/23
Провадження № 1-кп/352/87/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000093 від 03 березня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14 серпня 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 186, ст. 69, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, 04 червня 2014 року звільнений постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на підставі ст.7 Закону України «Про амністію» від 19.04.2014 року;

-29 травня 2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по цей час.

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, повторно вчинив корисливий злочин.

ОСОБА_4 за допомогою мобільного додатку «Bolt», на автомобілі марки «Renault» моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , надавав послуги пасажирських перевезень на території Івано-Франківської області.

Так, 12 лютого 2023 року о 18 год. 32 хв., ОСОБА_4 , для надання послуги із пасажирського перевезення за викликом ОСОБА_6 - до вул. Т. Шевченка в с. Павлівка Ямницької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, прибув за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, о 19 год. 01 хв., прибувши на АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 розрахувалась за надану послугу та попрямувала до місця свого проживання, при цьому забувши на задньому пасажирському сидінні автомобіля, належний їй мобільний телефон. Побачивши, що ОСОБА_6 залишила вказаний телефон без нагляду, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на його таємне викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також усвідомлюючи, що даний предмет, а саме мобільний телефон належить одному із клієнтів та розуміючи, що ця особа може повернутись за цією річчю, щоб поновити контроль над своїм майном, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Tecno», POP 5 LTE моделі «Tecno BD4a» у корпусі синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 вартістю 2817 грн. із сім- картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 вартістю 100 грн., без грошових коштів на рахунку.

Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2917 грн.

Цивільний позов не заявлений.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст.185 КК України визнав в повному обсязі, по суті обвинувачення пояснив, що дійсно він, надаючи послуги пасажирських перевезень, 12 лютого 2023 року підвозив чоловіка і жінку в с. Павлівка. Коли пасажири вийшли з авто і він від`їхав, то помітив, що жінка залишила в салоні мобільний телефон. Вказаний телефон він залишив в автомобілі. В подальшому він звільнився з компанії, а телефон продав своєму знайомому ОСОБА_7 за 1500 грн. У скоєному розкаявся, вчинення крадіжки пояснив тяжким матеріальним становищем, активно сприяв слідству, телефон був повернутий потерпілій, просив не призначати йому суворого покарання.

Окрім повного визнання вини ОСОБА_4 , його винуватість у вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засідання повідомила, що ввечері 12 лютого 2023 року, вона разом з її чоловіком ОСОБА_8 викликали таксі за допомогою мобільного додатку «Bolt», з метою поїхати з вул. Дорошенко м. Івано-Франківськ, додому в с. Павлівка. Під`їхав автомобіль марки «Renault», за кермом якого перебував ОСОБА_4 . Вони сіли в таксі і рушили, по дорозі таксист заїжджав на автозаправну станцію. Приїхавши в с. Павлівку, вони розрахувалися та вийшли з авто. Через деякий час вона помітила відсутність мобільного телефону марки «Tecno» і зрозуміла, що залишила його в таксі. Чоловік відразу набрав її номер, але телефон вже був вимкнутий. Зателефонувавши в службу таксі «Bolt», їй повідомили, що не можуть допомогти і порадили звернутися до поліції. Наступного ранку вона написала відповідну заяву в поліцію про вчинення крадіжки. Приблизно через місяць, їй зателефонували працівники поліції і повідомили, що знайшли телефон, після чого повернули його. Претензій до обвинуваченого вона не має, не наполягає на призначенні йому суворого покарання.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він з дружиною ОСОБА_6 були у гостях у сестри дружини в м. Івано-Франківськ. Ввечері вони викликали таксі. Під`їхав автомобіль марки «Renault», за кермом був ОСОБА_4 . Вони сіли в авто і поїхали додому в с. Павлівка. Дружина тримала в руках телефон, оскільки на навігаторі в авто не відобразився шлях до їхнього будинку по АДРЕСА_3 . Приїхавши на місце, вони розплатилися з таксисом і вийшли з авто. Дружина відразу помітила відсутність телефону і зрозуміла, що залишила його в таксі. Він набрав номер телефону дружини, але телефон вже був вимкнутий. В службі таксі їм порадили звернутися до правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що з ОСОБА_4 він знайомий ще з дитинства. Одного разу ОСОБА_4 повідомив йому, що в нього є мобільний телефон, який клієнти забули в його автомобілі, коли він надавав послуги таксі. У ОСОБА_7 на той час не було мобільного телефону, тому він запропонував ОСОБА_4 продати йому вказаний мобільний телефон. ОСОБА_4 погодився і продав йому телефон за 1500 грн. Через декілька тижнів йому зателефонували з поліції і повідомив про необхідність повернути телефон власниці. Після чого він відніс телефон до відділення поліції, а ОСОБА_4 повернув йому 1500 грн.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04 березня 2023 року, слідчим в службовому кабінеті був оглянутий мобільний телефон марки «Tecno», POP 5 LTE моделі «Tecno BD4a» у корпусі синього кольору, що був добровільно виданий ОСОБА_7 (а.с. 139-144).

Згідно з протоколом огляду речового доказу від 04 березня 2023 року, слідчим була оглянута коробка від мобільного телефону марки «Tecno», що була надана потерпілою ОСОБА_6 (а.с. 146-148).

Висновком експерта від 07 березня 2023 року № СЕ-19/109-23/2903-ТВ встановлено, що ринкова вартість наданого на дослідження бувшого у вжитку мобільного телефона (смартфона) марки «Tecno», POP 5 LTE моделі «Tecno BD4a» у корпусі синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 станом на час вчинення кримінального правопорушення - 12 лютого 2023 року становить 2817 грн. (а.с. 149-156).

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_9 від 15 березня 2023 року, станом на 12 лютого 2023 року вартість сім-карти мобільного зв`язку компанії ПрАТ «Київстар» становить 100 грн. (а.с. 157).

У відповіді за запит слідчого від 06 березня 2023 року, менеджер ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» повідомив, що ОСОБА_4 взяв в оренду авто Рено Логан НОМЕР_1 та працював по додатку «Болт» з 01.02.2023 по 15.02.2023 р. 12.02.2023 виконував замовлення в с. Павлівка. 15.02.2023 пригнав а кинув авто під офісом з пошкодженим бампером та заднім ліхтарем (а.с. 159).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового слідства доказів, які узгоджуються між собою, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , протоколом огляду місця подій, протоколом огляду предмету, висновком судової товарознавчої експертизи.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, ОСОБА_4 вчинив злочин віднесений до категорії тяжких злочинів, має дві судимості, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає разом за батьком, що є інвалідом І групи. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Так, в судовому засіданні прокурор просила суд, при призначенні покарання ОСОБА_4 , застосувати положення ст.69 КК України та призначити йому покарання у виді арешту.

Захисник в свою чергу наполягала на звільненні ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд, враховуючи вище наведені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які б обтяжували покарання; вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та з урахуванням особи обвинуваченого, приходить до висновку про можливість переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, застосувавши ст. 69 КК України.

Водночас, суд враховує, що ОСОБА_4 двічі був засуджений за вчинення тяжких злочинів проти власності до покарання у виді позбавлення волі, яке реально відбував в місцях позбавлення волі (а.с. 55-61), тобто, маючи дві не зняті та не погашені судимості, висновків для себе не зробив і повторно вчинив аналогічний тяжкий злочин проти власності.

Окрім того, матеріали кримінального провадження не містять даних, що обвинувачений вживав заходів для виправлення наслідків вчиненого, а викрадене майно було повернуто потерпілій внаслідок дій правоохоронних органів.

Також судом враховуються висновок досудової доповіді щодо ОСОБА_4 , в якому хоча і зазначено, що дослідження інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також імовірної небезпеки для суспільства, в тому числі до окремих осіб, свідчить, про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Водночас в досудовій доповіді зазначено, що ОСОБА_4 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства (а.с. 99-101).

За таких обставин, суд доходить твердого переконання, що необхідним покаранням для ОСОБА_4 має бути покарання саме у виді арешту. Таке покарання, на думку суду, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав вважати можливим виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання, у зв`язку з чим вважає неможливим застосування положень ст.75 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у випадку винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта, тому з обвинуваченого підлягають стягненню витрати в сумі 755 грн. 12 коп.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та, з врахуванням положень ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді арешту на строк п`ять місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на користь держави, на залучення експертів за висновок судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/2903-ТВ від 07 березня 2023 року в розмірі 755 грн 12 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «Tecno» та коробку до нього - залишити в розпорядженні власниці ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1