ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3742/23 Справа № 932/9643/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року, було задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Продовжено запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 25 грудня 2023 року включно без визначення застави.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні в тому числі і тяжкого, умисного злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а отже усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання. Крім того судом враховано, що обвинувачений не має громадянства, реєстрації, що також свідчить про відсутність у нього перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню.

Окрім цього, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має соціальних зв`язків, що свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-яких стримуючих факторів від вчинення інших злочинів та вказує про наявність ризику вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції зазначив, що враховуючи стадію судового провадження, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_8 тиску на потерпілих, свідків, з метою схилити їх до зміни показів на користь обвинуваченого.

Таким чином, на думку суду першої інстанції наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді нічного домашнього арешту.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На думку апелянта судом першої інстанції не враховано, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у вчиненому, що свідчить про те, що обвинувачений критично ставиться до своїх дій та виявив готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне, ним вжиті дії щодо добровільного відшкодування завданої потерпілим шкоди, що також вказує на активне бажання спокутувати вину, як перед потерпілими, так і перед суспільством в цілому, активно сприяв розкриттю цього кримінального провадження, надаючи послідовні, правдиві викривальні щодо себе показання і добровільно, не перешкоджаючи слідству, брав участь у слідчих і процесуальних діях.

Крім того, захисник вказав, що ОСОБА_8 з 2014 року мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю родиною цивільною дружиною та сином. За місцем проживання характеризується позитивно, працював неофіційно, до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 , та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вказані вимоги процесуального закону суддею дотримано.

Так, в суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, та відповідно до санкції ч. 1 ст. 121 КК України карається виключно позбавленням волі на строк до восьми років, а отже з метою уникнення покарання він може переховуватись від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи обставини справи та відомості про особу обвинуваченого у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що існує вагома вірогідність того, що обвинувачений з метою уникнення відповідальності може вдатися до відповідних дій.

При цьому, колегія суддів зважає на те, що суворість можливого покарання, хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість, оскільки ОСОБА_8 небезпідставно підозрюється у вчиненні в період запровадження воєнного стану на території України тяжкого злочину.

Крім того, обвинувачений не має громадянства, реєстрації, що також свідчить про відсутність у нього перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню.

ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має соціальних зв`язків, що свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-яких стримуючих факторів від вчинення інших злочинів та вказує про наявність ризику вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи стадію судового провадження, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_8 тиску на потерпілих, свідків, з метою схилити їх до зміни показів на користь обвинуваченого.

Колегія суддів приймає до уваги і те, що ОСОБА_8 мешкає у м. Дніпро, з цивільною дружиною та сином, раніше не судимий, втім погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що дана обставина не свідчить про те, що застосування до цього обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що з часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 вони продовжують існувати та не зменшилися, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Доводи захисника щодо позитивних характеризуючих даних про особу обвинуваченого, його міцні соціальні зв`язки колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вказані обставини не слугували стримуючим фактором у здійсненні ОСОБА_8 протиправної діяльності і не зменшують достатньою мірою вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Продовжений запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що узгоджується з позицією ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovich v. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до посилання на обставини, які були відомі суду першої інстанції і дістали належну оцінку, а також вони у своїй сукупності не спростовують наявності ризиків з переліку встановлених судом та не можуть бути прийняті до уваги з огляду на вищенаведене.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25грудня 2023 року включно без визначення застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4