ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/283/24 Справа № 234/6487/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 31 січня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003951 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, з середньою-спеціальної освітою, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 31 січня 2022 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 - строк затримання та попереднього ув`язнення, а саме з 21 листопада 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день затримання та попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом, 19 листопада 2019 року ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей день, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення смерті ОСОБА_9 , реалізуючи який ОСОБА_8 взяв кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_9 , яка сиділа в залі на дивані, та бажаючи настання смерті останньої, наніс ОСОБА_9 множинні колото-різані удари не менш ніж 10 ударів кухонним ножем в область грудної клітини, лівої молочної залози, один удар в ліве плече, один удар в область лівого верхнього неба, один удар в ліву половину грудної клітини, після чого взяв в руки гантелі та наніс множині удари не менш ніж 5-7 ударів в область голови та один удар в область правої ключиці.

В результаті противоправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 були спричиненні тілесні ушкодження: множинні непроникаючі колото-різані рани грудної клітини (ранові канали йдуть зверху вниз, спереду назад, глибиною 4-7см. закінчуються в м`яких тканинах грудної клітини, довжина ранових канал 4-7см.); лівої молочної залози (довжина ранових каналів 3 і 5 см., в напрямку зверху вниз, зліва-направо, сліпо закінчуються в м`яких тканинах молочної залози; колото різана рана лівого плеча (рановий канал йде зверху-вниз, зліва направо, сліпо закінчується в м`язах з крововиливами навколо, довжина ранового каналу 11см.); колото різана рана верхньої неба. Дані тілесні ушкодження утворилися від десяти впливів плоского клинка колюче-ріжучого предмета, прижиттєвого характеру, щодо живої людини мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як вимагають для свого загоєння термін лікування понад 6-ти днів, але менше 21-го дня (3-х тижнів); проникаюча колото різана рана лівої половини грудної клітини за середньо-ключичної лінії з пошкодженням 3,4-го ребер, м`язів 3-го міжребер`я, внутрішньої пластинки 6-го ребра по переднє-пахвовій лінії з наявністю лівостороннього гемопневмоторакса (наявність в лівій плевральній порожнині 300,0 мл. крові, ліва легеня спали), яка утворилася від одного впливу колючо-ріжучого предмета, прижиттєвого характеру і щодо живої людини має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя в момент заподіяння; множинні забиті рани лобної ділянки голови справа, лівої брови, відкритий багатоуламковий перелом лобової кістки, правої тім`яної кістки з розбіжністю вінцевого шва, множинними лінійними переломами лівої тім`яної кістки, луски лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, осколкові переломи верхньо-зовнішньої стінки правої орбіти, правої виличної дуги, правої виличної дуги, верхньої щелепи справа, кісток носа з розривом твердої мозкової оболонки в проекції осколкових перелому лобної кістки справа, виражені крововиливи в м`яких тканинах цих областей, крововиливи під легкими мозковими оболонками великих півкуль головного мозку, крововиливи в шлуночки головного мозку, які утворилися від дії тупого предмета (предметів), прижиттєвого характеру, в результаті не менше п`яті-семи травматичних впливів і щодо живої людини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння; закритий осколковий перелом правої ключиці, який утворився від одного травматичного впливу тупого предмета, прижиттєвого характеру і щодо живої людини має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як вимагає для свого загоєння термін лікування понад 21-го дня (3-х тижнів).

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті комбінованої травми голови, грудної клітини, лівого плеча, що супроводжувалася відкритим осколковим переломом кісток черепа з забоєм головного мозку, проникаючою колото різаної рани лівої половини грудної клітини з лівостороннім гемопневмотораксом і знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. В момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходиться в положенні сидячи, звернена до нападника передньою і лівою половиною тіла, при цьому спочатку були заподіяні колото різані рани, потім заподіяна тупа травма голови. Після отримання тілесних ушкоджень смерть ОСОБА_9 наступила протягом короткого проміжку часу, що обчислюється кількома хвилинами, при цьому вона не могла здійснювати самостійних дій. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла на місці.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто умисне вбивство.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити, вважає його необґрунтованим та незаконним, вказує, що встановлені судом першої інстанції обставини кримінального провадження не відповідають дійсності, оскільки матір свою він не вбивав, не було жодного разу, щоб він застосовував до неї фізичну силу, в листопаді 2019 року декілька днів був відсутній вдома, вживав алкогольні напої, коли повернувся додому, то побачив свою матір мертвою, розгубився, далі нічого не пам`ятає, оскільки від побаченого запаморочився розум. Також вказує, що жодних тілесних ушкоджень ані ножем, ані гантелею своїй матері не завдавав, відбитків його пальців на знарядді злочину не виявлено, щодо вхідних дверей, то точно не пам`ятає були вони зачинені чи ні, вказує на те, що можливо до квартири хтось проник сторонній та вбив його матір.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, вказував не те, що відношення до вбивства своєї матері не має.

Захисник обвинуваченого апеляційну скаргу підтримав, вказував на те, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази не дають підстави дійти до беззаперечного висновку про причетність обвинуваченого до інкримінованого йому вбивства.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження докази, а саме: протокол огляду місця події від 21 листопада 2019 року, відповідно до якого проведено огляд квартири, розташованої по АДРЕСА_2 , в ході огляду якої виявлений труп громадянки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зафіксовано його місцерозташування та виявлені на ньому тілесні ушкодження; протокол оглядумобільного телефону «Sigma», ІМЕЙ НОМЕР_1 , ИМЕЙ НОМЕР_2 , який був вилучений в квартирі розташованій по АДРЕСА_2 , при перегляді меню телефону, в теці «журнал викликів» «Набрані» встановлено, що 19 листопада 2019 року о 17:09 год, 18:46 год, 20 листопада 2019 року о 07:32 год. здійснювались вихідні дзвінки на номер НОМЕР_3 , підписані як « ОСОБА_11 »; протокол огляду мобільного телефону «FLY» ИМЕЙ НОМЕР_4 , ИМЕЙ НОМЕР_5 , ИМЕЙ НОМЕР_6 з сім карткою МТС НОМЕР_7 , при перегляді меню телефону в меню вихідні та вихідні дзвінки маються вихідні дзвінки на номер телефону НОМЕР_8 І підписаний як « ОСОБА_12 » від 21 листопада 2019 року о 15:27 год., 15:16 год., 15:04. год,. 14:56 год., 14:52 год., 14:48 год., 14:46 год., 12:46 год., 12:41 год., 12:09 год., а також маються вхідні дзвінки зі зазначеного номеру НОМЕР_8 від 21 листопада 2019 року о 09:42 год, о 12:10 год, о 12:47 год., о 15:28 год., від 20 листопада 2019 року о 07:40 год, від 19 листопада 2019 року о 09:29 год., 17:29 год., 18:49 год.

А також, на покази потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та висновки судово-медичної експертизи №385 від 17 січня 2020 року, експерта-цитолога №62/1 від 10 січня 2020 року, судово-психіатричного експерта №20 від 25 лютого 2021 року, експерта №62/2 від 13 січня 2020 року.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 19 листопада 2019 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дійсно взяв кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_9 та наніс їй множинні колото-різані удари в область грудної клітини, лівої молочної залози, ліве плече, область лівого верхнього неба, ліву половину грудної клітини, після чого взяв в руки гантелі та наніс множині удари в область голови та правої ключиці, внаслідок чого ОСОБА_9 померла, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Водночас, ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не погоджується із такими висновками суду першої інстанції і вказує на те, свою матір - ОСОБА_9 він не вбивав, фізичного насильства до неї ніколи не застосовував, і в листопаді 2019 року, в тому числі в день подій, декілька днів був відсутній вдома, оскільки вживав алкогольні напої, коли повернувся додому, то побачив свою матір мертвою, розгубився, далі нічого не пам`ятає, оскільки від побаченого запаморочився розум.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами обвинуваченого та розцінює їх як обрану лінію захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, виходячи з наступного.

Так, із отриманих та досліджених в ході судового провадження судом першої інстанції показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона є подругою померлої ОСОБА_9 , разом з якою торгувала на ринку. 19 листопада 2019 року ОСОБА_9 була на ринку, однак наступного дня, 20 листопада 2019 року, ОСОБА_9 на ринок не прийшла. В вечірній час 19 листопада 2019 року, а також 20 листопада 2019 року свідок дзвонила ОСОБА_9 , але її телефон був відключений, чого ніколи не було, що викликало у свідка занепокоєння. Наступного дня, у першій половині, 21 листопада 2019 року, свідок подзвонила на телефон обвинуваченого, який повідомив, що мати відпочиває, бо хворіє, а коли запропонувала обвинуваченому прийти, щоб провідати ОСОБА_9 , він висловився незадоволенням. В той же день, 21 листопада 2019 року, в обідній час, свідок знов зателефонувала обвинуваченому та попросила покликати мати, на що він відповів, що вона спить цілий день бо хворіє. При цьому, свідок з розповідей загиблої знала, що ОСОБА_8 зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, його повністю утримувала матір, у них часто відбувались конфлікти. Після того, як ОСОБА_14 сказала ОСОБА_8 , що вона викличе поліцію, якщо він не впустить її провідати подругу, обвинувачений передзвонив їй та погодився її впустити, якщо вона прийде одна. Зайшовши до квартири ОСОБА_14 побачила, що ОСОБА_9 сиділа на дивані в зальній кімнаті вкрита ковдрою, піднявши яку свідок побачила, що обличчя останньої було в крові, на що ОСОБА_8 повідомив, що його в цей момент не було дома і коли він повернувся мати була вже мертвою. Повідомив, що поліцію не викликав зі страху того, що вони можуть вважати його винним у вчинені вбивства оскільки на гантелях, якими він займається, є кров. Після цього, ОСОБА_14 піднялась в квартиру сусідки ОСОБА_15 , повідомила їй про смерть ОСОБА_9 та викликала поліцію.

Додатково свідок в ході допиту судом першої інстанції пояснила, що коли ОСОБА_8 впустив її у квартиру, то він був тверезий та при пам`яті. Оскільки свідок і раніше бувала в квартирі померлої, то помітила, що порядок не був порушений, все стояло на своїх місцях як зазвичай. Родичу ОСОБА_17 ОСОБА_14 зателефонувала та повідомила про смерть ОСОБА_9 , оскільки її про це попросив сам обвинувачений.

Покази свідка ОСОБА_14 повністю узгоджуються із отриманими судом першої інстанції показами свідка ОСОБА_17 в частині того, що обвинувачений не повідомив йому про смерть матері і про обставини подій він дізнався в телефонному дзвінку від ОСОБА_14 , незважаючи на те, що в період з 19 листопада 2019 року по 21 листопада 2019 року ОСОБА_17 активно спілкувався з обвинуваченим, вони телефонували одне одному по декілька разів на день, однак про смерть ОСОБА_9 обвинувачений йому нічого не розповідав, в розмовах матір не згадував, спілкувався як зазвичай на повсякденні теми, був в адекватному становищі, при ясному розумі, що не викликало в ОСОБА_17 жодних підозр. При цьому, спілкуючись із ОСОБА_17 обвинувачений жодним чином не згадував, що проводить час у парку, розпиваючи алкогольні напої, та не ночує вдома. Також, під час розмов із обвинуваченим у свідка не виникло відчуття, що ОСОБА_8 , спілкуючись із ним напротязі трьох днів, а саме з 19 листопада 2019 року по 21 листопада 2019 року, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, покази свідка ОСОБА_17 повністю узгоджуються із дослідженими судом першої інстанції в ході судового провадження протоколами огляду мобільних телефонів, відповідно до яких дійсно підтверджується факт постійного спілкування ОСОБА_17 з обвинуваченим в період інкримінованих подій, шляхом частих вхідних та вихідних дзвінків одне одному.

Таким чином, із вищенаведених обставин вбачається, що версія обвинуваченого про те, що в період інкримінованих подій він не знаходився вдома та не має жодного відношення до вбивства матері, не знайшла свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку та повністю спростовується показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження. Зокрема, відповідно до вище проаналізованого, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ретельно намагався не тільки приховати факт смерті своєї матері, як від родича - ОСОБА_17 , так і від її подруги - свідка ОСОБА_14 , а й вживав заходів, щоб перешкодити свідку ОСОБА_14 виявити вчинений злочин, а саме, будучи достеменно обізнаним про те, що матір вже була мертва на момент, коли ОСОБА_14 всіляко намагалась встановити із останньою зв`язок, перешкоджав цьому, вводячи свідка в оману, що матір хворіє і не може підійти до телефону, при цьому, забороняючи свідку відвідати нібито хвору ОСОБА_9 , що свідчить про намагання обвинуваченого приховати вчинений злочин.

Окрім цього, такі дії обвинуваченого спростовують його доводи про те, що в момент вбивства ОСОБА_9 його не було вдома, оскільки відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку судово-медичної експертизи №385 від 17 січня 2020 року смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , і з саме з цього періоду із померлою по день виявлення злочину - 21 листопада 2019 року пропав зв`язок, і саме напротязі цього періоду часу обвинувачений обманював свідка ОСОБА_14 про те, що матір вдома та відпочиває, оскільки хворіє.

Про те, що обвинувачений весь цей час таки знаходився вдома із трупом матері свідчать і покази допитаного судом свідка ОСОБА_17 , який показав, що ОСОБА_8 , з яким вони мають досить приязні стосунки, постійно спілкувались та обговорювали повсякденні теми з приводу того, як справи або чим займаються тощо, жодним чином не обмовився свідку про те, що в період з 19 листопада 2019 року по 21 листопада 2019 року він проводив своє дозвілля в парку, розпивав спритні напої та не ночував вдома.

В свою чергу, сам обвинувачений, надаючи покази як суду першої інстанції, так і пояснення суду апеляційної інстанції не зміг надати вичерпних пояснень з приводу того, з ким він нібито в день вбивства матері проводив дозвілля в парку за вживанням алкоголю та де і в кого він ночував, обмеживши узагальненими посиланнями на те, що вдома його не було і коли він повернувся мати вже була мертва.

Щодо посилань обвинуваченого в апеляційній скарзі не те, що мати міг вбити хтось інший, то колегія суддів оцінює критично такі доводи та не приймає їх до уваги, оскільки як вбачається із показів допитаних судом першої інстанції свідків, померла ОСОБА_9 ніяких конфліктів з сторонніми особами не мала, ворогів або неприятелів, які б бажали їй смерті в померлої також не було, єдиний відомий сусідам конфлікт це постійні сварки матері із сином з приводу алкогольної залежності останнього та відсутності в обвинуваченого роботи, через що померлій приходилось його утримувати. При цьому, в посиланнях обвинуваченого на те, що мати міг вбити хтось інший відсутній мотив вчинення даного злочину, оскільки, як вже було з`ясовано в ході судового провадження, ворогів та конфліктів померла не мала, а з квартири ОСОБА_9 відповідно до показів свідка ОСОБА_14 нічого не пропало, звичний порядок речей, коли свідок зайшла до квартири також порушений не був, будь-яких ознак зламу вхідних дверей у квартиру органом досудового розслідування не встановлено, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає такі припущення обвинуваченого ще одним намаганням уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Щодо доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що на наявному в матеріалах кримінального провадження знарядді злочину - ножі відсутні будь-які відбитки пальців рук ОСОБА_8 , то з огляду на те, що обвинувачений досить тривалий час, майже три дні, перебував на місці вчинення злочину, який ретельно приховував від сусідів та родичів, швидку допомогу викликати не намагався, співробітників поліції повідомляти про смерть матері не збирався до тих пір поки не був викритий свідком ОСОБА_14 , колегія суддів не приймає такі доводи до уваги, оскільки ОСОБА_8 мав достатньо часу для знищення або спотворення будь-яких слідів вчинення злочину, в тому числі відбитків пальців з ножа.

Щодо пояснень обвинуваченого в апеляційній скарзі не те, що він не викликав одразу співробітників поліції, оскільки перебував не при своєму розумі від побаченого вбивства матері, то колегія суддів вважає такі посилання повністю спростованими показами свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що при постійному спілкуванні з обвинуваченим в період з 19 листопада 2019 року по 21 листопада 2019 року поведінка останнього була звичайною, такою як завжди і будь-яких ознак того, що обвинувачений перебуває не при своєму розумі свідок не виявив. Поміж цього, такі доводи обвинуваченого спростовуються дослідженим судом першої інстанції висновком судово-психіатричного експерта №20 від 25 лютого 2021 року, відповідно до якого в період вчинення інкримінованих ОСОБА_8 діянь останній будь-якими розладами психіки не страждав, повністю усвідомлював свої дії та те, що відбувалось після, в тому числі міг керувати та надавати оцінку своїм діям після вчиненого злочину.

Таким чином, враховуючи вище наведене, а також, те що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив як обставини кримінального провадження, так і обрану лінію захисту обвинуваченого, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків і потерпілого, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду, у зв`язку із непричетністю обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину, відсутні.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 31 січня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4