ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3443/23 Справа № 205/8703/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2023 року ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2023 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого та його процесуальну поведінку, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати і саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може йому запобігти.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Адвокат зазначає, що наведені судом обставини втратили свою актуальність, оскільки судом здійснено допит потерпілих та ключових свідків. При цьому потерпілий ОСОБА_8 не вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а потерпілий ОСОБА_9 вказав на відсутність підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою. З урахуванням наведених обставин, ризик впливу обвинуваченим на учасників провадження є недоведеним. Що стосується міцності соціальних зв`язків ОСОБА_6 та наявність у нього судимостей, то ці обставини не свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України. Захисник зазначає, що обвинувачений має матір, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та не працював лише тимчасово. До того ж у вересні 2023 року останній втратив рідного старшого брата. Окрім цього, ОСОБА_6 має статус обвинуваченого й у іншому провадженні, проте прокурор не навів доказів ухилення обвинуваченого від суду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 22 вересня 2023 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_6 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку, та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Щодо доводів захисника про недоведеність встановлених судом ризиків, то їх суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які відносяться до категорії тяжких, покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу не має та раніше порушував запобіжний захід у вигляді застави, з урахуванням обставини оголошеного в Україні воєнного стану, безпосередньо вказує на їх існування.

Що стосується тверджень захисника про наявність у обвинуваченого матері та дружини, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не є стримуючим фактором належної процесуальної поведінки останнього, як такі, що не перешкодили обвинуваченому продовжити злочинну діяльність.

Не є обґрунтованими й доводи захисту про те, що суд допитав потерпілих та ключових свідків, з огляду на те, що судове слідство ще не завершено, що не виключає можливість їх повторного допиту.

Щодо доводів адвоката про те, що один потерпілий не вказав на обвинуваченого як на особу, яка вчинила злочин, то ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4