Справа № 591/4670/22
Провадження № 1-кп/591/551/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001238 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костів, Лебединського району, мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, не працюючого, неодноразово судимого, востаннє: 27 листопада 2018 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 70, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Заповітне, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області, мешканця АДРЕСА_2 , гр-на України, не працюючого, неодноразово судимого, востаннє: 28 вересня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

10 липня 2022 року близько 18.30 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи в районі р. Псел зі сторони буд. АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних стосунків під час словесного конфлікту, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесли удари кулаками рук та ногами по голові та в обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку тяжкого ступеню, півкульової гематоми, набряку головного мозку та з якими був доставлений до лікарні. В подальшому 11 липня 2022 року від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу в тканини довгастого мозку та моста ОСОБА_9 помер в лікарні.

Крім цього ОСОБА_8 обвинувачується і в тому, що він 10 липня 2022 року, перебуваючи у вказаному місці, маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , викрав у нього мобільний телефон вартістю 700 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнали, зазначивши про те, що дійсно за наведених в обвинуваченні обставин вони, дві дівчини ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), ОСОБА_12 та ОСОБА_9 відпочивали на березі річки у вказаному в обвинуваченні місці, вживаючи алкоголь. Під час цього відпочинку ОСОБА_9 ніхто не бив, конфліктів не було. ОСОБА_7 відходив з місця відпочинку, а коли в якийсь момент повернувся, то помітив, що потерпілий в крові. Присутні сказали, що він падав. Йому викликали швидку медичну допомогу та помогли завантажити до автомобіля. Після цього ОСОБА_8 , помітивши на землі телефон потерпілого, забрав, щоб зберегти та в подальшому видав працівникам поліції. Обвинувачені заперечили, що хтось з них наносив тілесні ушкодження померлому, а покази проти них інших осіб є неправдивими, хоча і не заперечили, що до зустрічі з ними потерпілий тілесних ушкоджень не мав.

Надані обвинуваченими покази, які суд вважає обраним способом захисту з метою уникнення відповідальності, спростовуються іншими доказами в справі, переконливих підстав для недовіри яким, чи щодо недопустимості яких суду наведено не було.

Так, допитана потерпіла ОСОБА_4 (сестра померлого ОСОБА_9 ) показала, що обставини смерті ОСОБА_9 їй відомі зі слів працівників поліції, вона мешкає в іншій області, періодично тримаючи зв`язок з братом по телефону.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що дійсно в наведені в обвинуваченні час та місці він разом з обвинуваченими, двома дівчатами та ОСОБА_9 відпочивали на березі річки та вживали алкоголь. В певний момент стався словесний конфлікт між потерпілим та обвинуваченими, під час якого останні почали наносити йому удари руками та ногами по тулубу, голові, в обличчя. Свідок намагався їх відтягти від потерпілого, але коли він відтягував одного з обвинувачених, то другий продовжував бити, а коли відтягував другого, то продовжував перший. Потім потерпілий впав в річку, його витягли звідти та свідок помітив, що він погано виглядає, тому йому викликали швидку медичну допомогу. По приїзду швидкої допомоги, він допоміг завантажити ОСОБА_9 до автомобіля та пішов додому. Зазначив свідок також і про те, що дійсно потерпілий в якийсь момент, коли ще був при тямі, шукав телефон і не знаходив його.

При цьому, покази свідка ОСОБА_12 є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими доказами в справі, при цьому переконливих підстав для недовіри показам свідка суду наведено не було, як і не наведено обставин щодо недопустимості чи неналежності доказів, з якими вони узгоджуються, зокрема з наступними доказами:

-протоколами оглядів місця події, трупа (в лікарні та в приміщенні СМЕ) т. 1 а.с. 198, 218, 223, під час яких зафіксована слідова картина в місці події, зафіксовані тілесні ушкодження у померлого та їх зовнішні ознаки (оскільки огляд місця події (т. 1 а.с. 198) відбувався в комендантську годину, в умовах воєнного стану, в області, яка межує з країною агресором, що могло створити потенційну небезпеку для понятих, на переконання суду, згідно вимог ч. 7 ст. 233, ч. 1 ст. 615 КПК України, підстави для визнання доказу недопустимим відсутні);

-протоколом огляду, під час якого була вилучена одежа ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 133) та протоколом її огляду (т. 2 а.с. 142);

-висновками судово-медичних експертиз №№ 573/333, 735, 573/333 додатковий 1, якими встановлено характер, ступінь тяжкості, механізм утворення, локалізація тілесних ушкоджень, а також причина смерті потерпілого, про що йде мова в обвинуваченні (т. 1 а.с. 231);

-протоколом огляду, під час якого на ділянці місцевості були вилучені речі потерпілого (т. 1 а.с. 234);

-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , під час якого були уточнені та перевірені його покази (підтверджені і в судовому засіданні) т. 2 а.с. 77, які узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 573/333 додатковий 2 (т. 2 а.с. 84), згідно якого, продемонстрований свідком механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_9 може відповідати механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених на його трупі;

-висновками судово-психіатричних експертиз встановлена осудність обвинувачених (т. 2 а.с. 163, 191)

-протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 , при особистому обшуку у якого вилучено шорти, на яких містяться сліди крові, які можуть походити від потерпілого, що підтверджується протоколом огляду та висновком експерта (т. 2 а.с. 175, 183, 186);

-висновками судово-медичних експертиз обвинувачених, у яких не було виявлено тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 154, 190);

-протоколом тимчасового доступу, яким вилучено матеріали стосовно виклику швидкої медичної допомоги потерпілому та її виїзду на вказане місце події (т. 2 а.с. 223).

Переконливих підстав для недовіри зазначеним доказам чи щодо їх неналежності та недопустимості суду наведено не було, як і не наведено вагомих обставин для недовіри показанням свідка ОСОБА_12 , яким суд надає перевагу та вважає за можливе покласти в основу вироку (незначні неточності чи суперечності в показаннях суд відносить на суб`єктивне сприйняття особою події, її давність та стресовість ситуації, що жодним чином не викликає у суду сумнівів в достовірності свідчень, оскільки стосовно суттєвих та вагомих обставин покази є послідовними, логічними та не суперечать фактичним обставинам).

Натомість, суд не вважає протоколи слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 такими, що спростовують провину обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки вказані докази суперечать встановленим обставинам стосовно механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, який ними був продемонстрований, що вбачається з висновків судово-медичних експертиз №№ 573/333 додатковий 4 та 573/333 додатковий 3 (т. 2 а.с. 132, 222).

При цьому, до показань обвинувачених та до інформації, яка повідомлена свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час слідчих експериментів, суд відноситься критично, в тому числі врахувавши характер їх близьких стосунків між собою, що також у суду викликає сумніви в достовірності їх показань (до речі, в цьому розумінні суд зважає і на відмінність показань ОСОБА_8 , які він давав під час слідчого експерименту тим показанням, які він дав суду, без наведення розумного, вірогідного та підтвердженого пояснення їх зміни, а свідок ОСОБА_10 взагалі відмовилась давати суду покази).

Висновки судово-імунологічних експертиз (т. 1 а.с. 206-217) не містять інформації стосовно предмета доказування, як і інші докази подані прокурором в цій частині обвинувачення.

Таким чином, зазначені обставини вчиненого діяння, пов`язаного з заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , які спричинили його смерть, суд вважає встановленими, факт скоєння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цього кримінального правопорушення доведеним, а дії кожного з них кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки вони, своїми умисними протиправними діями, групою осіб, завдали тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що спричинили смерть останнього.

В частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 , відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17, п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, підлягає виправданню, з огляду на наступне.

Так, сам ОСОБА_8 в своїх показах суду не заперечує того факту, що дійсно забрав телефон потерпілого з місця події, але вчинив це не з корисливих мотивів, а з метою його збереження і спростування його показам в цій частині суду не було наведено.

При цьому, свідок ОСОБА_12 підтвердив той факт, що дійсно під час відпочинку, сам потерпілий шукав телефон та не міг знайти телефон, а стан його сп`яніння дозволяє припускати можливість його втрати потерпілим на місці, в тому числі і при нанесенні тілесних ушкоджень.

До того ж, в цьому контексті на користь позиції обвинуваченого говорить і той факт, що мобільний телефон був виданий саме за вказівкою обвинуваченого та був виданий ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 58), хоча як обвинувачений так і свідок мали достатньо можливостей для його приховування.

Інші ж докази по цій частині обвинувачення лише або фіксують факт огляду телефону або встановлюють його вартість (т. 2 а.с. 59, 70), проте жодним чином не спростовують тверджень обвинуваченого ОСОБА_8 в цьому розумінні та не доводять його корисливого мотиву заволодіння майном потерпілого, так само як і наведені вище докази.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин обвинувачених суд не вбачає.

Дослідженням осіб обвинуваченого встановлено, що вони є неодноразово судимими особами, офіційно не одружені, не працюють.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особи обвинувачених, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ними діяння.

Враховуючи викладене та негативні характеристики обвинувачених, їх майновий стан, відсутність роботи, вік, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, пов`язаного з ушкодженням здоров`я, яке призвело до смерті особи, тобто до невідворотних наслідків, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та вчинення діянь неодноразово судимими особами, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме це покарання відповідатиме меті кримінального провадження, сприятиме попередженню вчинення кримінальних правопорушень як обвинуваченими так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведення товарознавчого дослідження слід віднести на рахунок держави, оскільки в цій частині обвинувачення особу виправдано, а питання щодо долі речових доказів вирішується згідно вимог закону.

До вступу вироку в законну силу, враховуючи дані про особи обвинувачених, їх негативну репутацію та наявність ризику ухилення, застосований до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід належить залишити без змін.

На підставі ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України, керуючись ст.ст. 368, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та виправдати його.

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обраховувати з 26 грудня 2023 року та зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 попереднє ув`язнення за період з 11 липня 2022 року по 25 грудня 2023 року включно із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з 26 грудня 2023 року та зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 попереднє ув`язнення за період з 11 липня 2022 року по 25 грудня 2023 року включно із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Речові докази: мобільний телефон «Tecno pop 4» з сім карткою, одежу ОСОБА_9 (капець, куртку, сорочку, футболку, штани, труси), барсетку, футляр з окулярами та металевим пристроєм повернути ОСОБА_4 ; мобільний телефон «Самсунг» та джинсові шорти повернути ОСОБА_8 ; зразки ґрунту з РБК, змиви та контрольні змиви з трупа ОСОБА_9 , зразки слини та крові ОСОБА_13 та ОСОБА_8 - знищити, зі скасуванням на вказане майно арешту.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Застосований до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін, але не більше чим до 23 лютого 2024 року включно.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1