КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 16.09.2023 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому залишати місце свого проживання за адресою:

м. Київ, вул. _____________________________________________________________________________ Справа № 757/30870/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4783/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

АДРЕСА_2 , у період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. або цілодобово, та покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, що є учасником даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказував на те, що органом досудового розслідування не доведено причетність ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Апелянт зазначав, що ОСОБА_6 не вступав до злочинної організації, останній лише погодився на пропозицію ОСОБА_10 попрацювати по підбору охоронців і підтримання порядку території СТ «Автомобіліст». Мети на заволодіння майном СТ «Автомобіліст» у нього не було, а також він не має жодного відношення до ОКА «Дублер», не був задіяний до робіт стосовно даної організації та не забезпечував знаряддя для її фізичного захоплення.

Підозрюваний вказівок та розпоряджень від ОСОБА_11 не отримував та не був з ним особисто знайомий. Підстав сприймати ОСОБА_11 та ОСОБА_10 керівниками злочинної організації не мав.

ОСОБА_6 жодного разу не приймав особисту участь у виготовлені будь-яких документів стосовно СТ «Автомобіліст».

За час роботи останнього керівництво СТ «Автомобіліст» не змінювалося, а тому, на переконання захисника, якщо мало місце захоплення майна СТ «Автомобіліст», то воно відбулось до того, як ОСОБА_6 приступив до адміністративних функцій розпорядження майном.

Як убачається із протоколів допиту представників потерпілих, ніхто із них не вказував на ОСОБА_6 , як на особу, причетну до проведених заходів по заволодінню юридичними особами та їх майном.

Відповідно до протоколів впізнання особи за фотознімками, жодною особою не вказано на ОСОБА_6 як на учасника, який здійснював силове захоплення майна юридичних осіб.

На оглянутих органом досудового розслідування відеозаписах,/ підозрюваний відсутній.

Крім того, висновки експертиз №СЕ-19/111-23/4587-ПЧ від 13.02.2023 та № СЕ-19/111-23/15849-ПЧ від 13.02.2023 підтверджують виконання підпису іншими особами та жодним чином не відносяться до ОСОБА_6 .

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має двох малолітніх дітей віком 9 і 12 років, постійне місце проживання за місцем реєстрації, характеризується позитивно, не несе небезпеку суспільству, соціально адаптований, інкриміновані йому кримінальні правопорушення не пов`язані із злочинами проти життя і здоров`я людини.

Підозрюваний має незадовільний стан здоров`я, зокрема захворювання спини та бляшковий псоріаз. Хвороба час від часу прогресує та відбувається загострення, у зв`язку з чим виникає потреба у зверненні за медичною допомогою до лікарів.

Крім того, батько та мати підозрюваного є пенсіонерами, мають проблеми із здоров`ям, часто хворіють і потребують сторонньої допомоги, яку отримували від ОСОБА_6 .

Органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, у ході обшуку у підозрюваного жодних протиправних речей чи документів не виявлено, останній не мав доступу до документів, а вилучені два мобільних телефони та особисті банківські картки не мають відношення до обставин даного кримінального провадження, що спростовує твердження сторони обвинувачення про можливість вчинення ним дій, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень та розуміє, що такі дії у подальшому можуть призвести до отримання покарання у виді позбавлення волі.

Також стороною обвинувачення не обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно даних протоколу затримання від 19.07.2023, цього ж дня о 10 год. 04 хв. затримано ОСОБА_6 .

19.07.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; у співвиконанні в умисному підробленні офіційних документів, вчиненому у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України; у співвиконанні у протиправному заволодінні майном підприємства, у тому числі частками їх засновників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, що заподіяли велику шкоду, вчиненому злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2 КК України.

20.07.2023 старший слідчий в особливо важливих справах 2 відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 16.09.2023 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі посилання на недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не вступав до злочинної організації, а лише погодився на пропозицію ОСОБА_10 попрацювати по підбору охоронців і підтримання порядку території СТ «Автомобіліст», не має жодного відношення до ОКА «Дублер», не був задіяний до робіт стосовно даної організації, жодного разу не приймав особисту участь у виготовлені будь-яких документів стосовно СТ «Автомобіліст», а також доводи про неналежність зібраних у справі доказів, зокрема протоколів допиту представників потерпілих, протоколів впізнання особи за фотознімками, відеозаписів та висновків експертиз, які, на переконання захисника, не стосуються ОСОБА_6 , є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини інкримінованих злочинів та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

При цьому, посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, не забезпечують впевненості в подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_6 , та самі по собі не свідчать про відсутність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має двох малолітніх дітей, постійне місце проживання за місцем реєстрації, характеризується позитивно, має незадовільний стан здоров`я та має батьків пенсійного віку, які потребують допомоги, не зменшують ступінь існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про який порушує питання захисник у апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3