Справа № 573/1659/23
Номер провадження 1-кп/573/190/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні в режимі відеоконференції між Білопільським районним судом та Зарічним районним судом м. Суми кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 листопада 2021 року за №0000343 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, одруженого, пенсіонера по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

26 листопада 2021 року близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Р-44 «Суми-Путивль-Глухів» у м. Ворожба Сумського району Сумської області в напрямку м. Білопілля.

Рухаючись проїзною частиною в м. Ворожба Сумського району Сумської області з перевищенням дозволеної швидкості в населеному пункті (понад 50 км/год), в районі магазину «Мікс», розташованого по вул. Миру, 117а, ОСОБА_4 знехтував безпекою дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, що рухався у напрямку смуги руху керованого ним транспорту, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля та порушив вимоги пунктів 4.7, 4.14 «а» «б» Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами ребер справа та зліва, розривами та забиттям легень, розривами печінки, крововиливом у черевну порожнину, переломом правої нижньої кінцівки. Всі виявлені на трупі тілесні ушкодження є компонентами поєднаної тупої травми тіла та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Місце наїзду автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода знаходиться на правій, відносно напрямку до м. Білопілля, смузі проїзної частини вул. Миру м. Ворожба, перед початком розташування на проїзній частині осипу уламків скла та пластмаси, тобто не далі ніж 33.3 м від рівня орієнтиру.

Уданій дорожній ситуації ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, введених у дію з 01 січня 2002 року, що передбачені пунктами:

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Допущені ОСОБА_4 , порушення вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_4 по порушенню Правил дорожнього руху України умисні, а форма вини до наслідків необережна.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті й описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що 26 листопада 2021 року близько 17 години 40 хвилин керував технічно справним автомобілем «Renault Master». Рухаючись у м. Ворожба Сумського району Сумської області в напрямку м. Білопілля в темну пору доби, перевищив швидкість на 7 км. У районі магазину «Мікс», що по вул. Миру, 117а побачив пішохода, який різко став переходити проїжджу частину поза межами пішохідного переходу. У зв`язку з цим різко загальмував та виїхав на смугу зустрічного руху. У цей момент відчув удар у праву бокову частину автомобіля. Зупинивши транспортний засіб, одразу ж викликав швидку допомогу, перебував разом з потерпілим до приїзду лікарів та надавав йому допомогу підручними засобами.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд виходить з наступного.

Так, частина 2 статті 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх), а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Особу обвинуваченого, який раніше до будь-яких видів юридичної відповідальності, у тому числі й кримінальної, не притягувався, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, ніде не працює, з 25 лютого 2022 року й на даний час є добровольцем територіальної оборони, пенсіонером по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання опорно рухового апарату, за місцем проживання характеризується задовільно, компрометуюча інформація відносно нього відсутня, скарги не надходили, за місцем попередньої роботи на посаді водія КЗ Білопільської міської ради «Білопільський центр культури і дозвілля «Україна»» характеризувався позитивно, як відповідальний, дисциплінований, ініціативний працівник, тактовний, ввічливий уважний, користувався повагою співробітників закладу, до дисциплінарної відповідальності не притягувався (а. с. 43-57).

Разом цим суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні заявила, що претензій матеріального й морального характеру до обвинуваченого не має, водночас просила призначити йому справедливе покарання з огляду на те, що протягом майже двох років з дня дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , жодного разу до неї не з`явився, вибачення не попросив, не поцікавився як живе неповнолітній син загиблого, який залишився сиротою.

Окрім цього, суд бере до уваги й ту обставину, що з боку потерпілого ОСОБА_7 також мало місце порушення Правил дорожнього руху України, передбачених п. п. 4.7, 4.14 «а» та «б».

Згідно з статтею ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03 липня 2019 року в справі №288/1158/16-к, під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

У даному випадку суд враховує, що доведеність винуватості ОСОБА_4 ґрунтується, у тому числі, й на його зізнавальних показаннях як під час досудового розслідування, так і в суді, що підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини.

Згідно з обвинувальним актом, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, проте суд не може погодитися з такими висновками органу досудового розслідування з наступних підстав.

З моменту дорожньо-транспортної пригоди до дня розгляду справи судом, протягом майже двох років ОСОБА_4 не попросив у потерпілої вибачення, не допоміг неповнолітній дитині загиблого, яка залишилася сиротою, перебуває на утриманні баби та проживає разом з нею.

Щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

На цьому наголосив суд касаційної інстанції у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі №199/6365/19.

Окрім того, у постанові Третьої судової палати ККС ВС від 10 березня 2021 зазначено, що щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність. Немає підстав встановлення щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, у випадку, коли обвинувачений повідомив про своє розкаяння неусвідомлено та нещиро, озвучивши це лише на словах, не підтверджених жодними діями як-то висловлення співчуття родині загиблого, вибачення перед потерпілою, відшкодування заподіяної їй матеріальної чи моральної шкоди, а вину свою визнав таким чином, що підтвердив лише очевидність скоєння ним.

Суд враховує, що обвинувачений не відшкодував шкоду потерпілій, та приймає до уваги її посилання про те, що протягом усього досудового розслідування до дня розгляду кримінального провадження судом ОСОБА_4 не висловився у визначеній формі щодо визнання ним провини та не попросив вибачення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи обставини справи, зазначену вище пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків, що настали, думки потерпілої, яка в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, наполягала на призначенні йому справедливого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене у мінімальних межах санкції зазначеного кримінального правопорушення, у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

З урахуванням фактичних обставин справи, підстав для застосування положень ст. 75 КК України суд не вбачає, оскільки призначення засудженому покарання з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку не забезпечить досягнення мети покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого в дохід держави підлягають процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 11 668 грн 40 коп. (а. с. 37-38, 41-42).

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та скасувати арешт майна, застосований ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 30 листопада 2021 року (а. с. 28-36, 39-40).

У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід вувигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчується 05 жовтня 2023 року. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні. Відповідне клопотання прокурора до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня поміщення до установи відбування покарань.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 11 668 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Скасувати арешт, застосований ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду від 30 листопада 2021 року, з наступного майна:

- автомобіля «Renault Master», з номером кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору, 2003 року випуску;

- куртки чорного кольору з плащової тканини, комбінезону темно - синього кольору (чорного) синтетичного, правого кросівка з написом «SGUU», чорного кольору, лівого кросівка з написом «SGUU», чорного кольору.

Речові докази:

- автомобіль «Renault Master», з номером кузова - НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору, 2003 року випуску залишити власнику ОСОБА_8 ;

- одяг померлого ОСОБА_7 : куртку чорного кольору з плащової тканини, комбінезон темно - синього кольору (чорний) синтетичний, правий кросівок з написом «SGUU», чорного кольору, лівий кросівок з написом «SGUU», чорного кольору - знищити;

- оптичний диск DVD-R з маркуванням «My MEDIA; 4,7 GB, 16хSpeed, 120 Min» з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження, встановлених на магазині «Мікс», залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя