Справа № 496/3478/23
Провадження № 1-кп/496/115/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горинка Кременецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, не одруженого, із професійно-технічною освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, механік-водій 2-го механізованого відділення бойової машини 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , солдат, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-ІХ Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.09.2022 року за № 244, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія 2-го механізованого відділення бойової машини 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи її на посаді механіка-водія 2-го механізованого відділення - бойової машини 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у вихідному районі виконання бойового завдання - поблизу АДРЕСА_2 , 03.10.2022 року, близько 09 год. 00 хв., діючи умисно, в порушення ст. ст. 2, 11, 16, 30, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з мотивів боягузтва та слабкодухості, відкрито відмовився виконати накази начальників, а саме усний наказ командира 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 щодо висування 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 з вихідного району виконання бойового завдання для проведення наступальних дій у напрямку АДРЕСА_2 , а також бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 01.10.2022 року № 6т щодо здійснення наступальних дій в напрямку АДРЕСА_2 та взяття визначених рубежів під вогневий контроль, про що відкрито заявив своєму прямому начальнику - командиру 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_6 та, як наслідок, не виконав вказані накази, хоча повинен був і об`єктивно міг їх виконати.

При цьому, внаслідок відмови виконати бойові накази начальників та їх невиконання, особовий склад 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 виконував бойові завдання з відсічі збройної агресії російської федерації без участі солдата ОСОБА_5 , що призвело до зниження боєздатності підрозділу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування та пояснив, що 03.10.2022 року в районі населеного пункту АДРЕСА_2 він відмовився виконати накази своїх начальників, а саме усний наказ командира 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 щодо висування 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 з вихідного району виконання бойового завдання для проведення наступальних дій у напрямку АДРЕСА_2 , а також бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 щодо здійснення наступальних дій в напрямку н.п. Благодатівка та взяття визначених рубежів під вогневий контроль, про що заявив своєму прямому начальнику - командиру 1-го механізованого взводу 1-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_6 та пояснив, що відмовився виконувати розпорядження, погано себе почував, так як два місяці тому, при виконанні ним службових обов`язків, було вибито усі його зуби, тому повноцінно не міг харчуватися через що почав турбувати шлунок, запаморочення, у зв`язку із чим відмовився від виконання завдань. У вчиненому розкаявся.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває, враховує його негативну службову характеристику від 12.10.2022 року, те, що він раніше не судимий, також суд враховує позицію прокурора, викладену у судових дебатах, щодо застосування відносно ОСОБА_5 вимог ст. 62 КК України, тому на підставі наведеного та приймаючи до уваги пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, зазначені вище, суд прийшов до переконання, що вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання, у виді позбавлення волі строком на 2 роки та, на підставі ст. 62 КК України, призначити йому покарання у виді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення, як ним, так і іншими військовослужбовцями нових злочинів, а також сприятиме стимулюванню дотримання військовослужбовцями військової дисципліни під час проходження ними військової служби.

Цивільний позов по справі заявлений не був. Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох років) позбавлення волі.

Відповідно до ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1