Справа № 473/5037/23
Номер провадження1-кп/473/350/2023
ВИРОК

іменем України

"27" листопада 2023 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

його захисник адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000772 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 11.07.2023 року за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України Законом України від 24.02.2022 №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ.

ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що в країні оголошено воєнний стан, в ніч на 21,07.2023 року, більш точного часу не встановлено, перебував біля домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , та у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій. їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку металевих воріт проник на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно повторно викрав з незачиненого приміщення літньої кухні алюмінієвий казан ємкістю 8 літрів вартістю 340 грн., алюмінієвий казан ємкістю 20 літрів вартістю 630 грн. та алюмінієву пательню вартістю 180 грн., після чого з викраденим майном залишив місце злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1150 грн.

Під час судового розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав, не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати покази. Вказав, що шкоду потерпілій відшкодував, зазначив, що дійсно викрав два казани і пательню, які здав на металобрухт, а гроші пропив.

Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд без її участі, вказала, що шкоду їй відшкодовано, покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду, тому з урахуванням положень ст.325 КПК України та позиції учасників процесу судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерпілої, що не перешкоджає встановленню обставин провадження.

На підставі наданих прокурором документів та висновків експертиз було встановлено наступне.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2023 року потерпіла ОСОБА_7 звернулася до поліції із заявою про крадіжку її майна, про що є відповідний рапорт, зареєстрований в ІТС Вознесенського РУП 21.07.2023 року та витяг із ЄРДР.

21.07.2023 року було проведено огляд місця події за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , де сталася крадіжка, нічого вилучено не було.

В ході слідства свідок ОСОБА_8 згідно із протоколом впізнання особи за фотознімками від 22 липня 2023 року впізнав на фото №2 ОСОБА_5 , у якого він придбав алюмінієві казани в кількості 2 шт. ОСОБА_8 згідно із його заявою добровільно видав поліції залишки двох казанів, які придбав за 130 гривень у невідомої особи.

Залишки казанів було оглянуто згідно із протоколом огляду предметів від 23.07.2023 року, постановою слідчого від цієї ж дати залишки казанів визнано речовими доказами.

На підставі заяви ОСОБА_5 він добровільно видав поліції алюмінієву сковорідку, яку як він вказав викрав по АДРЕСА_2 , яку було оглянуто згідно із протоколом огляду від 24.07.2023 року та постановою слідчого від 23.07.2023 року визнано речовим доказом.

Викрадене майно передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_9 .

Вартість викраденого ОСОБА_5 майна встановлено на підставі висновку судової товарознавчої експертизи від 04.08.2023 року №3212/23.

Також прокурором були надані документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у судовому засіданні доведено та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужою майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та визнання ним своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, яке проявилося у співпраці із поліцією та добровільному виданні частини викрадених ним речей. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вину за пред`явленим обвинуваченням визнав, раніше судимий та вчинив новий злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується негативно; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебував на профілактичному обліку у нарколога до 2004 року, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_5 згідно ст.12 КК України належать до тяжких злочинів протии власності, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 засуджений вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2023 року за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

Тому при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ч.3 ст.78 КК України, згідно із якою у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Статтею 165 КВК України визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

У ОСОБА_5 іспитовий строк за попереднім вироком суду розпочався з моменту проголошення вироку, а саме з 11.07.2023 року та новий злочин ним було вчинено вже в період іспитового строку, про існування якого він був обізнаний, а саме 21,07.2023 року. Тому йому слід призначити покарання із врахуванням вимог ч.3 ст.78 КК України у виді позбавлення волі із врахуванням вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків (ч.1 ст.71 КК України передбачає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком).

Розміри шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_7 , становить 1150 грн., яку в ході досудового слідства відшкодований в повному обсязі, про що зазначено в обвинувальному акті, який затверджено прокурором.

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72, ч.3 ст.78 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, яким його засуджено за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та призначити йому остаточно покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі за цим вироком обчислювати ОСОБА_5 з моменту набрання вироком законної сили, оскільки за даним провадженням стосовно нього запобіжний захід не застосовувався, він утримується під вартою по іншому кримінальному провадженню.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 300 грн.

Речові докази, а саме: залишки двох алюмінієвих казанів та алюмінієву пательню, передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 , - залишити останній як власниці.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1