ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1770/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

під час проведення відкритого судового засідання в залі суду у м. Києві в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000071 від 12.01.2023 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, українця, громадянина України, стрілець зенітник ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

встановив:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , враховуючи ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, проти основ національної безпеки України, який несе загрозу життєво важливим інтересам людини і громадянина, суспільства і держави, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Майновий стан ОСОБА_5 його соціальні зв`язки та стан здоров`я дозволяють останньому переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений може знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на осіб, які можуть бути свідками у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки є невстановлені учасники злочину, яких він може повідомити про факти виявлення їх злочинної діяльності, та про обставини, які стали йому відомі в ході досудового розслідування. Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, тиv самим створивши умови для переховування його від органів досудового розслідування та суду.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти заявленого клопотання прокурора, вказав, що переховування від суду через тяжкість інкримінованого злочину та міри покарання - не є безумовною підставою тримання обвинуваченого під вартою. Вказав, що обвинувачений з 11.01.2023 року проходить військову службу, і немає мети переховуватись, він добровільно перебуває під контролем та на обліку держави, будучи військовослужбовцем. Крім того, прокурор у кримінальному провадженні вже зібрав докази, які вважав необхідними, тому ризик знищити, сховати та спотворити інформацію та речі необґрунтований. Безпідставними є посилання прокурора, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків з військової частини НОМЕР_1 та цивільних осіб, які не були очевидцями події. Вказав, що справа перебуває на розгляді в суді протягом 4-х місяців, і за цей час прокурор не забезпечив явку до суду жодного свідка. Доводи прокурора, що ОСОБА_5 може вчиняти інші злочини, є лише його припущеннями. Також вказав, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання з матір`ю, яка хворіє онкологією, перебуває постійно на знеболюючих та потребує постійного стороннього догляду. Враховуючи викладене, захисник ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю або визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Вказав, що до служби проживав з матір`ю, яка хворіє та має сестру, якій 10 років.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, клопотання захисника та матеріали кримінального провадження в обсязі необхідному для вирішення клопотань, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2023 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.12.2023 року включно. Відтак, строк який визначений ч. 1 ст. 197 КПК та даною ухвалою, стосовно обвинуваченого закінчується 15.12.2023 року.

На думку суду ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану в України, що має високий ступінь суспільної небезпеки, який кримінальний закон відносить до особливо тяжких, за вчинення якого йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. А також матеріали, які його характеризують, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про те, що він не може утримуватись під вартою в матеріалах кримінального провадження відсутні

Крім того, у кримінальному провадженні не допитані свідки і не досліджені докази, що не виключає можливості впливу на свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на них. Такі обставини в сукупності з мірою покарання, яка загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватими, на переконання суду, підтверджують наявність високого ступеню ризику переховування ОСОБА_5 від суду та можливості вчинити інші кримінальні правопорушення, що не дає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу.

Ці обставини, та те, що будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на даному етапі не встановлено, тому контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 шляхом застосування будь-якого іншого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_5 характеризується позитивно, являється військовослужбовцем, має заохочення на службі, має постійне місце проживання в м. Києві, має матір хвору на онкологію, яка потребує догляду, то вказані обставини з урахуванням наявності вищенаведених ризиків, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження та запобігти вказаним ризикам.

Водночас, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься судовий розгляд кримінального провадження у розумний строк, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування застави як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої зацікавленості ОСОБА_5 у результатах судового розгляду, створює ймовірну можливість для його позапроцесуальних дій. Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого зокрема статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, а також на встановлені судом існуючі ризики, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави.

Керуючись ст. 331, 350 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю або визначення розміру застави - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до 08 лютого 2024 р. включно.

Ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3