КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3534/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні №0000220 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника

ПрАТ «Гідросила Груп» ОСОБА_8 ,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000220, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно фізичних осіб, у тому числі на частки у статутному капіталі (корпоративні права) юридичної особи ПрАТ «ГІДРОСИЛА ГРУП» (), заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися ними у будь-який спосіб, а саме на частку 88 % у статному капіталі (корпоративні права) ПрАТ «ГІДРОСИЛА ГРУП» (), які належить ОСОБА_9 .

Арештоване майно передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним в порядку та на умовах визначених ст. ст. 19, 21, 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації часток у статутних капіталах (корпоративних прав) юридичної особи ПрАТ «Гідросила Груп» () (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене майно, окрім як за заявами правоохоронних органів, Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, а також на виконання договорів управління укладеними з Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також її незаконністю та невмотивованістю. Слідчий суддя не відобразив мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які прокурор посилався, як на підґрунтя своїх вимог.

Одночасно, слідчий суддя не взяв до уваги докази, зазначені у клопотанні прокурора, які могли істотно вплинути на його висновки.

Не спростовуючи необхідність накладення арешту чи наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, які під час судового розгляду доведено у повному обсязі, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання.

Також апелянт зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено підстави та сукупність розумних підозр вважати, що зазначене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди його вчинення та містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження - продукція, що постачається до підприємств військово-промислового комплексу рф, а також продукція, яка виробляється у взаємодії з країною агресором виготовляється та реалізовується підприємствами групи компаній «Гідросила Груп».

Крім того апелянт вказує на те, що наявність ризиків приховування, передачі речових доказів підтверджено інформацією Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області, яким на виконання доручення слідчого встановлено готування до відчуження корпоративних прав зазначених юридичних осіб, у тому числі шляхом вчинення удаваних правочинів із компаніями нерезидентами задля уникнення втрати володіння над майном у разі його арешту та подальшої можливої конфіскації під час судового розгляду.

Крім того, 06.06.2023 до Головного слідчого управління СБ України надійшло повідомлення Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області № 61/5/2/5809/нт, згідно з яким протиправна діяльність ОСОБА_9 та інших співучасників продовжується на цей час. Оперативним підрозділом встановлено обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що Штутман ПЛ, інші співучасники усвідомлюють вчинений ними злочин і можливість конфіскації належного їм майна, а також з метою недопущення його арешту та подальшої можливої конфіскації почали переоформлювати належне їм майно на користь підконтрольних їм третіх осіб, відкривати рахунки та реєструвати компанії за кордоном.

Окрім того, виходячи із клопотання та вимог Кримінального процесуального кодексу України корпоративні права відповідають критеріям речових доказів, як об`єкту кримінально протиправних дій. Наразі у арешті майна не відпала потреба, оскільки на теперішній час тривають слідчі та процесуальні дії з метою з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Представником ОСОБА_9 та ПрАТ «Гідросила Груп» - адвокатом ОСОБА_8 , подано заперечення на вказану апеляційну скаргу прокурора, в яких останній просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Також прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , надіслано на електронну адресу суду, копію постанови старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 від 04.08.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 від 23.05.2022, в частині вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності державній, економічній чи інформаційній безпеці України: переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунства, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченої ч. 1 ст. 111 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000220 від 23.05.2022, закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КП України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінальної правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокуроравідділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, з доповненнями прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , просив її задовольнити, також зазначив, що вказане кримінальне провадження за ч. 1 ст. 111 КК України закрито, а за ч. 4 ст. 111-1 КК України досудове розслідування завершено та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000220, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2022 року, 14.09.2023 направлено до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, для розгляду по сутті пред`явленого обвинувачення, представник ОСОБА_9 та ПрАТ «Гідросила Груп» - адвокат ОСОБА_8 заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, з доповненнями прокурора та вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, з доповненнями прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 19.05.2023 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суд м. Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000220, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме: 88% частки у статутному капіталі (корпоративні права) ПрАТ «ГІДРОСИЛА ГРУП» (), яка належить ОСОБА_9 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, прокурор просила арештоване майно передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації часток у статутних капіталах (корпоративних прав) юридичної особи ПрАТ «Гідросила Груп» () (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене майно, окрім як за заявами правоохоронних органів, Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, а також на виконання договорів управління укладеними з Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В обґрунтування вимог даного клопотання прокурор зазначили про те, що Головним слідчим управлінням СБ України, під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000220 від 23.05.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що з 2021 року громадянин України, засновник, бенефіціарний власник та голова наглядової ради ПрАТ «Гідросила Груп» ОСОБА_9 , спільно з іншими громадянами України, використовуючи належні йому суб`єкти господарювання на території України, зокрема АТ «Гідросила» () та інші, що входять до належної ОСОБА_9 групи компаній ПрАТ «Гідросила Груп» (), підприємства, а також суб`єкти господарювання на території російської федерації, які входять до групи компаній ПрАТ «Гідросила Груп», а саме АО «Союзгидравлика» (м. Бєлгород рф), ООО «Белгородская сбытовая компания» (м. Бєлгород рф), АО «Технический центр Эльворти» (м. Батайськ рф), ООО «Гидросила М» (м. Москва рф) здійснюють виробництво та постачання, у тому числі, до підприємств військово-промислового комплексу російської федерації ОАО «Брянский Арсенал» та ООО «Военно-промышленная компания» запчастини (насоси шестерні, насоси аксіально-поршневі), які у подальшому встановлюються на військову техніку рф, чим вчиняються умисні дії на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканності шляхом надання російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що до складу групи компаній ПрАТ «Гідросила Груп» входять розташовані у тимчасово окупованому м. Мелітополь Запорізької області АТ «Гідросила МЗТГ» () та ТОВ «Гідросила-Тетіс» (), які за вказівкою ОСОБА_9 та генерального директора групи компаній ПрАТ «Гідросила Груп» ОСОБА_11 провадять господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора та постачають продукцію власного виробництва до рф через тимчасово окуповану територію АР Крим.

09.09.2022 року прокурором відділом Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 винесено постанову про визнання речовими доказами у даному кримінальному провадженні в тому числі, 88% частки у статутному капіталі (корпоративні права) ПрАТ «ГІДРОСИЛА ГРУП» (), яка належить ОСОБА_9 .

23.05.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000220, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Колегія суддів бере до уваги, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. 170 КПК України та вказав, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно прокурором не доведено той факт, що майно, про арешт якого клопоче прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речового доказу у кримінальному провадженні №0000220 від 23.05.2020 року.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даному провадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно не вбачається.

Також слідчим суддею встановлено, що постанова прокурора від 09.09.2022 року про визнання речовими доказами вище вказаного майна у кримінальному провадженні, копія якої долучена до матеріалів клопотання, є суто формальною, не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідають корпоративні права ПрАТ «ГІДРОСИЛА ГРУП».

Крім того, клопотання прокурора про арешт майна не містить посилання на наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України, запобігання яких є завданням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Не містить клопотання прокурора і жодних доказів того, що такий обсяг втручання у господарську діяльність ПрАТ «ГІДРОСИЛА ГРУП» виправдовує завдання кримінального провадження, з урахуванням того, що в рамках вказаного кримінального провадження вже було накладено арешт на 88% частки у статутному капіталі ПрАТ «ГІДРОСИЛА ГРУП» та який ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12.05.2023 року був скасований.

В ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення для доведення будь якої з обов`язкових ознак даного злочину, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому під час апеляційного розгляду встановлено, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 від 23.05.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченої ч. 1 ст. 111 КК України закрито відповідно до постанови слідчого від 04.08.2023, а за ч. 4 ст. 111-1 КПК України у кримінальному провадженні № 0000220 від 23.05.2022 досудове розслідування закінчено та обвинувальний акт 14.09.2023 направлено до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, для розгляду по сутті пред`явленого обвинувачення. Тобто апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке прийняте під час досудового розслідування, в той час коли стадія досудового розслідування закінчилась до початку розгляду апеляційної скарги по суті.

У разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року, - залишити без задоволення, а апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні №0000220 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4