Справа № 466/1607/20
Провадження № 1-кп/466/145/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001748 про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, не працевлаштованого, не одруженого , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вироком Мостиського районного суду Львівської області від 11.10.21 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 189 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільненим від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком у 1 рік 6 місяців ;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Борислав, Львівської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, працюючого адміністратором у компанії « Самовет», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-

встановив :

ОСОБА_8 , 24.05.2019, приблизно о 20:30 год., перебуваючи у приміщенні більярдного клубу «ЕФФЕ», який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городницька 47, діючи групою осіб спільно з ОСОБА_9 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувався особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, безпричинно розпочав словесний конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою, з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в цей час знаходилися у даному клубі. Не зважаючи на неодноразові прохання потерпілих припинити протиправні дії відносно них, прагнучи показати свою перевагу, протиставляючи себе іншим особам, ОСОБА_9 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 два удари правою рукою в ділянку нижньої губи та в ділянку голови справа, а ОСОБА_8 наніс ОСОБА_5 удар ногою в грудну клітку, чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 садна на нижній губі й її слизовій оболонці, рану правої вушної раковини, 2 синці на грудях, які згідно висновку судово-медичного експерта №435 від 30.05.2019, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Після чого, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 та почав тиснути більярдним києм його в ділянку носа та лоба, внаслідок чого, пошкодив належний більярдному клубу «ЕФФЕ» більярдний кий вартістю 1000 грн., а ОСОБА_8 в цей же час наніс декілька ударів руками і ногами ОСОБА_6 в ділянку грудей, по голові, ногах та спині, чим спричинили останньому, згідно висновку судово-медичного експерта №449 від 01.06.2019, тілесні ушкодження у виді синців на обличчі, на грудях, на спині, садно на правій гомілці, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Також внаслідок вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було зірвано нормальну роботу закладу - більярдного клубу «ЕФФЕ» упродовж 2 годин, пошкоджено більярдний кий, вартістю 1000 грн., в результаті чого фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

В ході проведення підготовчого розгляду потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов , відповідно до якого він просить стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відшкодування спричиненої йому моральної шкоди по 150 000 грн. З цивільним позовом до суду звернувся також потерпілий ОСОБА_5 , який просить стягнути з обвинувачених у відшкодування спричиненої йому та його малолітнім дітям моральної шкоди по 200 000 грн. з кожного .

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечили свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Крім того, зазначили, що не визнають і заявлені до них цивільні позови.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що ввечері 24.05.2019 вперше випадково зайшов в більярдний клуб, що знаходиться неподалік його будинку, по АДРЕСА_3 . Там він побачив знайомого, з яким колись вчився в училищі і примкнув до його компанії , яка складалась з 3-х осіб . Оскільки ця зустріч була випадковою, він не може на даний час вказати жодних контактних даних ні колишнього знайомого, ні його товаришів, що були очевидцями цих подій. Він лише дивився як їх компанія грала в більярд, оскільки сам не володіє навиками цієї гри. При цьому ніхто з них не вживав алкоголю. На той час в залі було багато людей, проте ніхто не конфліктував. Кілька разів він виходив з залу на перекур. Коли мав намір повернутись після останнього перекуру , то почув шум, а в залі вже були працівники поліції, які запропонували всім їхати до РВ. До вказаних подій він взагалі не був знайомий з ОСОБА_9 , а познайомився з ним лише в райвідділі. В цей день його взагалі в відділку поліції не допитували, лише вияснили анкетні дані. Оскільки він не причетний до вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, просив його виправдати та відмовити потерпілим у задоволенні позовних вимог. Він взагалі не був навіть свідком подій , про які йдеться в обвинувальному акті , до 24.05.2019 не був знайомий ні з іншим обвинуваченим, ні з потерпілими.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що проживає у м. Борислав Львівської області і 24.05.2019 приїхав у м. Львів , щоб придбати необхідні речі в супермаркеті « Епіцентр» . Спершу він вирішив піти на каву, де випадково побачив компанію невідомих йому людей в кількості чотирьох осіб, які розмовляли про більярд. Оскільки в 1996 році він був чемпіоном ОСОБА_11 по більярду, його зацікавила їх розмова та він підійшов до їх компанії. Поспілкувавшись деякий час, вказані особи запропонували йому пройти до більярдного клубу, що був розміщений неподалік кафе. Одного з компанії звали « ОСОБА_12 » , імен інших він не знає. На той час в нього виникла підозра про те, що вказані особи свідомо заманили його для гри в більярд, щоб в такий спосіб виманити в нього гроші. В процесі гри він почув , що в компанії, що грала за сусіднім більярдним столом, як згодом виявилось, де були потерпілі , почали співати іронічну пісню , в якій звучало ім.»я «Вітя». В цей час його новий знайомий ОСОБА_12 , вважаючи, що ця пісня стосується його, раптово почав бійку з потерпілими. При цьому обвинувачений був переконаний в тому, що ця подія це постановка . Потерпілі підтримали цю бійку, та один з них кинув більярдним шаром в ОСОБА_9 . Внаслідок цього було розбито його мобільний телефон та у нього залишився синець на тілі . Потім потерпілий кинувся на нього , відтак обороняючись, він також вступив в конфлікт - затиснув його києм та поклав на землю. При цьому кий не був зламаний. Обвинуваченому не відомо хто саме викликав поліцію, проте згодом в зал прибули поліцейські, які запропонували учасникам події їхати в РВ. Оскільки невідомий йому чоловік на ім.» ОСОБА_13 « був крупної тілобудови, поліцейські повідомили, що в їх машині недостатньо для нього місця, тому його відпустили. Натомість, до РВ запропонували їхати йому та ОСОБА_14 . При цьому з іншим обвинуваченим у справі він взагалі ніколи не був знайомий. В них різний вік, різні інтереси, в більярдному клубі вони були в різних компаніях. Жодного спільного умислу на вчинення хуліганських дій у них не було. Лише у райвідділі , коли обвинувачений почув , що у ОСОБА_8 аналогічне ім.»я та по-батькові, вони почали спілкуватись. Оскільки він лише оборонявся в процесі бійки, що раптово виникла в клубі, просить його виправдати. Заперечив в судовому засіданні обвинувачений і вимоги потерпілих в частині задоволення цивільного позову та зазначив, що ще в ході досудового розслідування адвокат потерпілих неодноразово пропонував обвинуваченим сплатити різні суми, після отримання яких справа мала бути закрита. Тобто обвинувачений схиляється до думки, що всі ці події штучно створені для отримання прибутку.

Незважаючи на заперечення обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України ,така підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 24.05.2019 домовився зі своїми друзями, ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , зустрітись в більярдному клубі « Еффе», що на вул. Городницька, 47 у м. Львові . Він взяв з собою двох неповнолітніх дітей, так як вони з друзями мали намір вчити дітей грати в більярд . Близько 18 год. він з дітьми прийшов в клуб. Вони з друзями грали за одним столом, а для дітей заплатили за інший стіл для гри в більярд . Періодично вони підходили до дітей та допомагали їм в грі. За сусіднім столом в більярд грала компанія з чотирьох осіб. Це були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та два невідомі чоловіки. Нікого з цієї компанії до згаданого дня потерпілий не знав, ніяких конфліктів не мав. Близько 20 год. до них в клуб підійшла і дружина потерпілого, яка сиділа поруч зі столом, за яким грали діти та дивилась за ними. В цей час потерпілий грав у більярд з ОСОБА_15 , а ОСОБА_6 вийшов в туалет. Раптово до потерпілого підійшло троє осіб з сусідньої компанії : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невідомий чоловік. ОСОБА_9 першим вдарив потерпілого в область губи , від чого той впав на підлогу. Коли ж він почав підніматись, то відчув удар ОСОБА_8 ногою в грудну клітку, що став причиною його чергового падіння на підлогу. Коли потерпілий знову підвівся, то ОСОБА_9 вдарив його рукою в вушну раковину. ОСОБА_6 , який в цей час зайшов в зал, фактично бачив лише останній удар і відразу кинувся на допомогу . В цей час ОСОБА_9 накинувся на ОСОБА_6 та почав ззаду душити його більярдним києм . Потерпілий кинувся на допомогу другу та своїм києм вдарив по спині ОСОБА_9 . В цей час ОСОБА_15 стояв з іншого боку більярдного столу, блокуючи нападникам підхід до дітей. В ході вказаного конфлікту дружина потерпілого забрала дітей та вивела їх в коридор, так як вважала що і їм загрожує небезпека. На шум в залі вийшов власник клубу - ОСОБА_7 , який на прохання потерпілих і викликав поліцію. Також потерпілий зазначив, що їх компанія не вживала в той день алкоголю, натомість компанія, в якій були обвинувачені , вела себе розв`язно, бурно виражала свої емоції в ході більярдної гри, вживаючи нецензурні слова, з чого потерпілий зробив висновок, що вони перебували у стані сп`яніння. Що спровокувало обвинувачених на напад потерпілому не відомо . Також потерпілий зазначив, що жодних сумнівів в тому, що вказані неправомірні дії щодо потерпілих вчинили саме обвинувачені, у нього немає. Він чітко бачив їх обличчя . Також в судовому засіданні ОСОБА_5 просив задовольнити заявлений ним цивільний позов. Зазначив, що вважав більярдний клуб безпечним місцем, де міг проводити час з неповнолітніми дітьми. Між тим, неправомірними діями відповідачів йому та членам його сім`ї було спричинено значну моральну шкоду, що полягає у приниженні честі та гідності, переживанні стресу , моральних страждань та наслідків тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_6 в ході судового розгляду пояснив, що протягом останній 5-6 років він з друзями неодноразово зустрічалися в в більярдному клубі « Еффе», що на вул. Городницька, 47 у м. Львові . 24.05.2019 р. була п`ятниця і вони завчасно домовились про чергову зустріч . ОСОБА_5 прийшов з двома неповнолітніми дітьми, яким також для навчання гри у більярд було замовлено окремий стіл. В процесі гри, коли хтось з дорослих вибував, він підходив до дітей та вчив їх гри у більярд. Згодом у клуб прийшла і дружина ОСОБА_5 , яка дивилась за грою дітей. За сусіднім ігровим столом в більярд грала компанія з чотирьох осіб. Близько 20 год. 30 хв. він вийшов в туалет, а коли повернувся в зал побачив, що ОСОБА_8 з невідомим чоловіком з їх компанії стоїть біля їх більярдного столу, а ОСОБА_9 б`є ОСОБА_5 . Оскільки потерпілий є пенсіонером МВС, він кинувся на допомогу другу та вдарив ногою ОСОБА_9 . В цей час він відчув удар по голові від когось з двох осіб, які стояли позаду нього - ОСОБА_8 чи невідомого чоловіка з їх компанії. Потім відразу ОСОБА_9 накинув йому на шию кий та почав душити, а двоє - ОСОБА_8 з невідомим чоловіком наносили йому удари. ОСОБА_9 душив його до того часу, поки не зламався більярдний кий. В цей час в зал вийшов власник клубу - ОСОБА_7 , та крикнув , щоб припинили бійку і нападники зупинились. В процесі конфлікту хтось з працівників клубу викликав поліцію. Відтак, потерпілий зазначив, що йому не відомі обставини виникнення конфлікту, проте такий відбувався на очах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , які, як і їх мати, пережили стрес , коли бачили як б`ють їх батька та його друзів. Потерпілий також відчув приниження та стрес в результаті неправомірних дій обвинувачених , в зв`язку з чим звернувся з цивільним позовом, який просить задовольнити. Крім того, зазначив, що він чітко запам`ятав нападників, тому жодних сумнівів у тому, що вказані хуліганські дії вчиняли саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у нього немає.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що як і в 2019 році, працює адміністратором у більярдному клубі, що знаходиться на вул. Городницькій, 47 у м. Львові. Ввечері 24.05.2019 він перебував на роботі . Як компанія обвинувачених, так і компанія інших потерпілих оплатили за оренду гральних столів і відпочивали. Група, в якій були обвинувачені, прийшла десь на годину раніше від потерпілих і вживали алкоголь. Чи вживали алкоголь потерпілі, йому не відомо, оскільки він не весь час перебував у залі. Потім потерпілий почув шум . З невідомих йому причин у залі клубу сталася бійка. Коли він зайшов , то було 4 учасники бійки. Він чітко побачив лише частину подій. Зокрема, як ОСОБА_9 спочатку наніс ОСОБА_6 удар спереду , а потім зайшовши ззаду, накинув на шию останнього кий для гри в більярд і почав ним душити потерпілого. Від цього кий, що є власністю клубу, зламався, а вказані особи впали. Потерпілий не бачив, чи ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_5 , оскільки спостерігав за іншими учасниками бійки.

ОСОБА_16 , що була допитана в ході судового розгляду в якості свідка пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_5 . В районі вул. Б. Хмельницького у м. Львова знаходиться більярдний клуб, в якому періодично відпочиває її чоловік з друзями. 24.05.2019 чоловік сказав, що візьме у клуб їх двох неповнолітніх дітей, які теж хотіли вчитись грі в більярд. Вона поверталась з роботи і близько 20 год. зайшла у клуб, щоб в подальшому разом сім`єю йти додому. Це був її перший візит до клубу. Прийшовши туди вона побачила, що компанія її чоловіка грає за одним столом, діти навчаються грі за іншим столом. Ще за одним столом грала в більярд компанія чоловіків, яка їй не сподобалась своєю поведінкою. В процесі гри раптово до її чоловіка підійшов ОСОБА_9 та почав в грубій формі висловлювати свої претензії, що їх передражнюють . З чого виник цей конфлікт їй було незрозуміло. ЇЇ чоловік теж не зрозумів характеру претензій. Натомість, ОСОБА_8 відразу вдарив ОСОБА_17 в лице , від чого той впав. Побачивши, що діти налякались, вона вивела їх в коридор, у безпечне місце. Проте вона переживала і за чоловіка, тому через двері заглядала в зал та періодично дивилась що відбувається. Зокрема вона бачила, як в залі ОСОБА_6 стояв на колінах, а ОСОБА_9 ззаду душив його більярдним києм. Чи були обвинувачені в стані алкогольного сп`яніння,їй не відомо. В її присутності ніхто спиртне не розпивав. Згодом приїхали працівники поліції, яких викликав власник клубу. Їх діти були дуже налякані бійкою, переживали за батька та його друзів. Оскільки їх треба було заспокоїти, вона повезла їх додому та не їхала з чоловіком у ВП.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 повідомив, що працює в поліції. Особисто не знайомий з обвинуваченими та потерпілими у даному кримінальному провадженні Точної дати не пам`ятає, проте пригадує, що у 2019 р. за викликом , в складі екіпажу з трьох чоловік , виїздив до більярдного клубу, що на вул. Городницькій у м. Львові. Поліцію викликав адміністратор клубу за допомогою « тривожної кнопки». На місці їм повідомили, що виник конфлікт між відвідувачами. Всіх учасників конфлікту було доставлено в райвідділ : хтось з них їхав власним транспортом, когось везли в машині поліції. Хто саме це був, свідок не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу, а в день у їх бригади буває по 20-30 викликів. Також свідок ствердив, що всі учасники конфлікту їхали у ВП добровільно, нікого офіційно не затримували.

Свідок ОСОБА_15 в ході судового розгляду повідомив, що 24.05.2019 спокійно з друзями відпочивали в більярдному клубі, що на вул. Городницькій у м. Львові. З ними також були діти ОСОБА_5 , який навчались грі за сусіднім столом та пізніше приїхала його дружина. Згодом в клуб прийшла шумна компанія, яка відпочивала за сусіднім ігровим столом. З не зрозумілих свідкові причин троє невідомих з сусідньої компанії, коли ОСОБА_6 вийшов в туалет, підійшли до ОСОБА_5 . При цьому без повідомлення про будь-які причини один з них вдарив ОСОБА_5 в лице , від чого останній впав. Коли він тільки підводився, та ж особа ударом ногою в тулуб потерпілого знову збила його з ніг. Коли ОСОБА_19 знову підвівся, то його знову вдарили в обличчя, внаслідок чого він знову впав. У цей час з туалету прийшов ОСОБА_6 , який відразу кинувся на допомогу другу. Проте до нього підійшло двоє невідомих , один з яких накинув йому через шию кий для гри в більярд та почав ззаду його душити. Від цього ігровий кий навіть зламався. В цей час в зал вийшов власник клубу і на його вимогу конфлікт припинився. Крім обвинувачених, на яких свідок вказав в залі суду, в компанію за сусіднім ігровим столом , входило ще двоє чоловіків, які лише спостерігали за тим, що відбувається. Свідок також не приймав участі в подіях, а лише спостерігав , закриваючи собою дітей , яких згодом дружина ОСОБА_5 вивела в коридор.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 пояснив, що точної дати він не пам`ятає, проте одного разу , коли він проходив по вул. Пекарській у м. Львові до нього підійшли невідомі, представились працівниками поліції та запитали, чи не бажає він бути понятим. Після того, як він погодився, він приймав участь як понятий при проведенні слідчого експерименту, який проводився за адресою приміщення судмедекспертизи. Невідомий йому чоловік показував як в кабінеті судмедексперта та на подвір`ї біля експертної установи як його били в барі. Потім він, як понятий , підписав документи, де було зафіксовано проведення слідчих дій. У представленому судом протоколі проведення слідчого експерименту свідок вказав на виконані ним підписи ( т. 2 а.с. 96-124 ). При цьому поставив під сумнів підпис, виконаний від його імені на а.с. 102 т. 2 . При цьому зазначив, що сильно замерз за час проведення слідчого експерименту, крім того підписував документи стоячи, у незручному для нього положенні. Весь хід проведення експерименту пам`ятає епізодично, проте впевнений, що слідча дія відбувалась на вул. Пекарській, за участі експерта.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_21 повідомив, що весною 2019 року , точної дати не пам`ятає, у складі патрульної бригади, близько 20 год. , виїздив за викликом до більярдного клубу в район вул. Городницької у м. Львові. На час їх прибуття жодних протиправних дій ніхто не чинив. Був потерпілий, який наполягав на подачі заяви про вчинення відносно нього хуліганських дій, скаржився на побиття. Він вказував на конкретних двох осіб, причетних до вказаних подій. Від виклику швидкої допомоги потерпілий відмовився, проте візуально були помітні сліди нанесення йому побоїв. На даний час свідок не пам`ятає учасників тієї події , бо кожного дня спілкується з великою кількістю людей. Зазначив, що всі причетні до події особи були доставлені до відділу поліції. Вони добровільно погодились їхати для вияснення обставин, адекватно себе поводили . Між тим, від осіб, на яких потерпілий вказував , як на кривдників, було чути запах алкоголю.

Згідно первинно поданого стороною обвинувачення клопотання про встановлення обсягу дослідження доказів у даному судовому провадженні ( т. 2 а.с. 49-50) було заявлено про необхідність допиту в якості свідків також ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Протягом тривалого часу судом вчинялись заходи з метою забезпечення явки вказаних осіб, проте повістки повертались з відміткою про відсутність адресатів за адресою проживання. В зв`язку з наведеним, за клопотанням сторони обвинувачення, судом було змінено обсяг дослідження доказів та ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , виключені з числа осіб, що підлягають виклику до суду.

Винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину за ч. 2 ст. 296 КК України стверджується також наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами, що досліджувались в ході судового розгляду .

Зокрема, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В ході судового розгляду суд дав наступну оцінку матеріалам , що були представлені стороною обвинувачення у якості доказів винуватості осіб.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.05.2019 ( т. 2 а.с. 51) вбачається, що ОСОБА_5 просить прийняти міри до невідомих йому осіб, які 24.05.2019, близько 20 год. 20 хв., в приміщенні більярдного клубу «Еффе», що на вул. Городничій, 47 у м. Львові, нанесли йому тілесні ушкодження. Потерпілий зазначає, що візуально може впізнати особу нападника. Аналогічна за змістом заява була подана 24.05.2019 і ОСОБА_6 ( т. 2 а.с. 127 )

Згідно висновку експерта за № 435 від 30.05.2019 , виконаного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27.05.2019, ОСОБА_5 було встановлено діагноз : « забій м`яких тканин тім`яно-скроневої ділянки справа . Забій м`яких тканин обличчя. Забій грудної клітки. На час проведення експертизи у потерпілого виявлено садна на нижній губі й її слизовій оболонці, рану правої вушної раковини, 2 синці на грудях, 3 синці на руках, синець на правій сідниці. Вказані тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії тупого предмета та могли виникнути від ударів ногою 24.05.2019, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості ( т. 2 а.с. 53). Травми в межах грудної клітки стверджуються також протоколом ультразвукового обстеження від 30.05.2019, що міститься на а.с. 54 т. 2. Вказаний діагноз підтверджено підтверджений і додатковим висновком експерта від 02.12.2019 ( т. 2 а.с. 125-126 ) проведеного з врахуванням даних протоколу допиту потерпілого та протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого.

Згідно висновку експерта за № 449, виконаного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27.05.2019 ( т. 2 а.с. 128-129 ) , при обстеженні ОСОБА_6 було встановлено діагноз : забій, розтяг зв`язок в ділянці правого гомілково-ступневого суглобу. Забійні садна лобної ділянки та гомілкової ділянки справа. Забій грудної клітки зліва» . Вказані тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупих предметів та могли виникнути 24.05.2019 та відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості . Вказаний діагноз підтверджений і додатковим висновком експерта від 02.12.2019 ( т. 2 а.с. 137-138 ) проведеного з врахуванням даних протоколу допиту потерпілого та протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6

25.09.2019 за участю свідка ОСОБА_16 ( т. 2 а.с. 76-80 та а.с. 81-85) було проведено впізнання , в ході якого остання зазначила, що може впізнати осіб , які в її присутності вчинили правопорушення щодо її чоловіка, ОСОБА_5 . За результатами вказаної слідчої дії свідок чітко вказала на ОСОБА_8 та в подальшому ОСОБА_9 , серед чотирьох осіб, які були представлені для впізнання.

Згідно ст. 228 КПК України , перед тим як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Вказані обставини відображені у протоколах пред`явлення особи для впізнання від 28.09.2019 за участю свідка ОСОБА_16 .

Пред`явлення особи для впізнання було проведено і за участю потерпілого ОСОБА_7 , що відображено у протоколах від 16.10.2019 та від 22.10.2019 ( т. 2 а.с. 86-90 та т. 2 а.с. 91-95 ) . В ході проведення вказаної слідчої дії потерпілий, що не заявляв жодних вимог до обвинувачених, серед представлених йому чотирьох осіб , чітко вказав на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як осіб, що 24.05.2019 вчинили хуліганські дії в приміщенні більярдного клубу « Еффе».

Як свідок ОСОБА_16 , так і потерпілий ОСОБА_7 , в ході судового розгляду без жодних сумнівів вказали на обвинувачених як на осіб, які 24.05.2019 р в приміщенні більярдного клубу по АДРЕСА_3 , вчинили правопорушення щодо потерпілих.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про визнання вказаних протоколів пред`явлення особи для впізнання недопустимими з тих підстав, що при проведенні слідчий дій у якості статистів було залучено осіб, які відрізняються від обвинувачених за віком, візуальними ознаками. Так, відповідно до ч. 2 ст. 228 КПК особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В даному випадку вказані слідчі дії , як вбачається із протоколу їх проведення, проводились в присутності двох понятих, трьох статистів. Згідно фото таблиць , що є невід`ємною частиною протоколів, не встановлено , незважаючи на різні роки народження статистів, що інші три особи, які пред`являлись до впізнання, поряд з обвинуваченими, мають з ними різкі відмінності у віці, зовнішності та одязі. Встановлення причетності особи до вчинення злочину шляхом пред`явлення її для упізнання іншим особам з подальшим пред`явленням підозри не є підставою для визнання доказу недопустимим.

За клопотанням сторони обвинувачення предметом дослідження були також протоколи проведення слідчих експериментів від 06.08.2019 ( т. 2 а.с. 58-60) ; від 06.08.2019 ( т. 2 а.с. 61-63 ) ; від 06.08.2019 ( т. 2 а.с. 64-66) ; від 06.06.2019 ( т. 2 а.с. 67-69) ; від 06.11.2019 ( т. 2 а.с. 96-101) ; від 06.11.2019 ( т. 2 а.с. 102-109) ; від 06.11.2019 (т. 2 а.с. 110-117) ; від 06.11.2019 ( т. 2 а.с. 118-124 ) ; від 20.11.2019 ( т. 2 а.с. 130-136) , від 24.12.2019 ( т. 2 а.с. 139- 143) . Вказані слідчі дії проводились за участі обвинувачених, потерпілих , свідків та експерта.

Захисником обвинувачених заявлено клопотання про визнання вказаних доказів недопустимими з тих підстав, що згадані слідчі дії проводились не в приміщенні, де сталася подія злочину, а на вулиці. Крім того, замість більярдного кия в процесі проведення експерименту було використано предмет, схожий на держак від лопати.

Суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, виходячи з наступного.

У згаданих слідчих експериментах брали участь статист і два понятих, яким, відповідно до вимог статей 11, 13, 15 та 223 КПК, було роз`яснено їхні права та обов`язки. Фіксування процесуальної дії здійснювалося за допомогою технічних засобів , про що зазначено у протоколі слідчого експерименту, до протоколів долучені DVD диски та фотографії. Протоколи слідчого експерименту підписали учасники процесуальної дії та поняті, зазначивши про відсутність зауважень і доповнень.

Матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протоколи слідчого експерименту відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК, а самі слідчі дії проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст. 240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю свідків, потерпілих, експерта та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей у ході слідчого експерименту. Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст. 86 КПК є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені ст. 87 цього Кодексу, для визнання протоколів слідчого експерименту недопустимим доказом. Проведення слідчих експериментів не в приміщенні, де сталася подія злочину, та з використанням предмету, зовні схожому на кий, суд вважає прийнятним. Проведення вказаних слідчих дій в приміщення клубу на тривалий час зупинило б роботу приватного закладу, що призвело б до нових матеріальних збитків.

Крім того, суд приходить до висновку, що під час вирішення питання допустимості вказаних доказів слід уникати зайвого формалізму. Зважаючи на практику ЄСПЛ формалізм у процесі є позитивним і необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наданий в розпорядження суду та досліджений в ході розгляду справи протокол огляду предмету від 15.08.2019 р. ( т. 2 а.с. 70- 74 ) теж досліджувався судом. В ньому зафіксовано огляд слідчим предметів, які визнані речовими доказами у провадженні ( т. 2 а.с. 75 ) двох більярдних київ , що теж були оглянуті в ході дослідження доказів в судовому засіданні. При проведенні огляду добровільно виданого предмету участь понятих та спеціалістів не є обов`язковою, а тому протокол огляду не може бути визнаний недопустимими доказами на цій підставі. Суд не вбачає істотного порушення кримінального процесуального законодавства при проведенні огляду добровільно виданих предметів, оскільки за чинним КПК участь понятих та спеціалістів при проведенні огляду ( Огляд судової практики ККС ВС ) предметів не є обов`язковою. Вказані суб`єкти залучаються слідчим, прокурором лише у випадках, коли вони вважають це за доцільне. Що ж стосується наявних та оглянутих в якості речових доказів двох більярдних київ , то потерпілий ОСОБА_5 в ході судового розгляду пояснив, що один з них був поламаний і ході вчинення хуліганських дій обвинуваченим ОСОБА_9 . Інший кий зламався , коли сам потерпілий оборонявся від нападу.

Суд надає віри показанням потерпілих та свідків , допитаних в судовому засіданні, оскільки такі підтверджуються іншими доказами, здобутими в ході судового розгляду, про які вказувалось вище.

Також за результатами дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, суд не приймає до уваги позицію сторони захисту про те , що в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів наявності складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України , поряд з іншим і змови групи осіб на вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

В ході дослідження доказів у даному кримінальному провадженні судом не було встановлено обставин, які б вказували на наявність між обвинуваченими та потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 особистої неприязні, з підстав якої вони могли нанести потерпілим тілесні ушкодження. Тобто, відсутні підстави для кваліфікації дій обвинувачених , як на те вказував захисник , за ст. 125 КК України.

У даному випадку зміст і спрямованість протиправного діяння , вчиненого обвинуваченими встановлені судом виходячи з місця, обстановки й інших обставин його вчинення . Зокрема, із досліджених в ході судового слідства доказів вбачається, що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 супроводжувалися особливою зухвалістю . Нехтуючи елементарними правами моралі та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок і спокій людей під час сімейного відпочинку , незважаючи на присутність в залі більярдного клубу малолітніх дітей одного з потерпілих, обвинувачені фактично безпричинно наносили тілесні ушкодження потерпілим, супроводжуючи при цьому свої дії нецензурною лайкою . При цьому конфлікт з ОСОБА_5 був спровокований самими винними як зухвалий виклик соціальному оточенню. Реакція ж ОСОБА_6 та інших присутніх на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стали приводом для подальшого насильства.

Відтак, суд вважає, що дії обвинувачених органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, за кваліфікуючою ознакою вчинення хуліганства, тобто грубого порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

При цьому суд не приймає до уваги позицію сторони захисту про те , що в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів наявності змови групи осіб та наміру кожного з них окремо на вчинення хуліганських дій за вказаних в обвинувальному акті обставин. У якості доказу на підтвердження такої обставини захисник та обвинувачені зазначають про те, що до 24.05.2019 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не були знайомі ; в зазначений день вони перебували в різних компаніях, їх не поєднують жодні спільні інтереси, так як вони є особами різного віку.

В ході ж дослідження доказів у даному судовому провадженні , про які суд зазначав вище, було безспірно встановлено умисел обвинувачених на вчинення саме хуліганських дій - порушення громадського порядку в відпочинковій установі , з мотивів явної неповаги до суспільства відносно потерпілих. Із мовчазної згоди між собою без розподілу ролей, обвинувачені наносили удари потерпілим , незважаючи на вимоги присутніх в залі припинити протиправні дії. Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього кримінального правопорушення декількома суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовленість досягається словами, жестами, умовними знаками, а іноді поглядами як за тривалий час до початку вчинення кримінального правопорушення, так і за кілька годин, хвилин чи секунд. Початком вчинення кримінального правопорушення вважається початок виконання об`єктивної сторони. Усі погодження до початку замаху є попередніми. При цьому під час вчинення кримінального правопорушення кожен зі співучасників може вчиняти різні дії , які спрямовані на досягнення єдиної мети. Спільні дії обвинувачених в ході порушення громадського порядку та нанесення тілесних ушкоджень потерпілим , їх узгодженість вказують на об`єднання таких дій єдиним умислом, охоплення свідомістю, об`єктивного сприяння один одному . Кожен з обвинувачених , у разі відсутності спільного умислу на вчинення даного злочину, мав можливість припинити дії як самостійно, так і по відношенню один до одного. Проте цього вчинено не було.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України повністю та об`єктивно доведена. Повне заперечення ними своєї винуватості та перекладання відповідальності на інших , невідомих осіб , суд розцінює як метод захисту своїх інтересів та спосіб уникнення відповідальності за скоєне.

Призначаючи покарання обвинуваченим судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, роль кожного при вчиненні даного злочину. Так, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення.

При цьому під даними про особу обвинуваченого розуміються ті дані, які підтверджують соціальний статус особи, ступінь її небезпечності для суспільства, спосіб життя, родинний стан, стан здоров`я, поведінку особи до і після вчинення злочину, наявність попередніх судимостей, ставлення до праці, моральний вигляд, здійснення поганих або, навпаки, шляхетних вчинків, ставлення до людей, авторитет у колективі, де винний працював, та інші обставини, які існують на момент прийняття судового рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ту обставину, що останній раніше ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, працює, має сім`ю, в якій виховується неповнолітня дитина.

Проте, відсутність з його боку будь-якого каяття за скоєне, свідчить про ігнорування ним моральних цінностей суспільства. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, чи обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України не встановлено.

Враховуючи обставини справи , суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі, із застосування вимог ст. ст. 75,76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд враховує відсутність судимостей на момент вчинення кримінального правопорушення. Проте, з представленої стороною обвинувачення інформації вбачається, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 11.10.21 ОСОБА_8 було визнано винуватим за ч. 2 ст. 189 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 засудженого звільнено від відбування вказаного покарання з іспитовим строком у 1 рік 6 місяців. Обставини згаданої справи стосуються подій, що мали місце у травні 2020 року, тобто після події , що є предметом дослідження у даному судовому провадженні. Також із змісту вироку вбачається, що ОСОБА_8 , якому на той час було пред`явлено обвинувачення у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинив злочин групою осіб із застосуванням насильства відносно потерпілого . Наведене свідчить про ігнорування особою суспільних цінностей. Ухвалю Шевченківського райсуду м. Львова від 19.04.2023 , ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання , призначеного вироком Мостиського райсуду Львівської області від 11.10.21, в зв`язку із закінченням іспитового строку. Між тим, враховуючи молодий вік ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі, надавши особі можливість виправитись без ізоляції від суспільства, на підставі ст.ст. 75,76 КК України.

При вирішенні заявлених потерпілими цивільних позовів суд приходить до наступного висновку. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Тобто, при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування обвинуваченими моральної шкоди слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23, 1192 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Цивільний позивач ОСОБА_5 просить стягнути з обвинувачених у відшкодування моральної шкоди по 200 000 грн. з кожного. Зазначає, що він та його сім`я пережила сильні фізичні та душевні страждання. Так, обвинувачені , з якими раніше потерпілий взагалі не був знайомий, безпричинно ображали його, цинічно наносили йому тілесні ушкодження в присутності дружини та неповнолітніх дітей . При цьому , будучи впевненими у своїй всесильності, вседозволеності та безкарності, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 супроводжували свої дії непристойною нецензурною лексикою, повною мірою ігноруючи те, що їх чують налякані діти. Після вчиненого щодо нього злочину він змушений був звертатись до психолога, були порушені звичайні життєві звички їх сім`ї, вони переживали сильні душевні хвилювання.

Цивільний позивач ОСОБА_6 просить стягнути з кожного з обвинувачених у відшкодування спричиненої йому моральної шкоди по 150 000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що їх злочинні дії були скеровані на приниження людської гідності потерпілого та завдання шкоди його здоров`ю. Керуючись хуліганськими мотивами, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відчували вседозволеність та безкарність, намагались в ході бійки більярдним києм припинити доступ повітря до потерпілого. Події , що мали місце 24.05.2019 , змусили потерпілого проходити курс реабілітації для відновлення душевного здоров`я на спокою.

Суд вважає, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазнали сильних фізичних та душевних страждань і мають право на відшкодування моральної шкоди зі сторони обвинувачених. Проте, розмір позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, заявлених ними, суд вважає дещо завищеним. Цивільний позов у цій частині вимог слід задовольнити частково : стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відшкодування спричиненої моральної шкоди в користь ОСОБА_5 по 15 000 грн. з кожного та в користь ОСОБА_6 по 10 000 грн. з кожного .

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід обвинуваченим не обирався, судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2. ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки 6 ( шість ) місяців .

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 ( двох ) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2. ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки .

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 ( двох ) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: два більярдні киї - знищити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 15 000 ( п`ятнадцять тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 15 000 ( п`ятнадцять тисяч ) грн.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 10 000 ( десять тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 10 000 ( десять тисяч ) грн.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Львова.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1