ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3461/23 Справа № 203/3374/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0002249, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданою у інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2023 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського р-ну, громадянина України, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20 вересня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт;

- 27 жовтня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. та у вигляді 200 годин громадських робіт, яке виконується самостійно;

- 12 лютого 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 25 днів та штрафом 850 грн., яке виконується самостійно, штраф сплачено;

- 14 серпня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року та призначено остаточне покарання, за сукупністю вироків, у вигляді 1 року 3 місяців 25 днів обмеження волі. Звільнився 23 травня 2019 року з Ігреньського виправного центру Дніпропетровської області № 133 по відбуттю строку покарання;

- 18 травня 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки. 03 червня 2022 року знятий з обліку у зв`язку із закінченням іспитового строку;

- 03.05.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.05.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 визначений з дня його фактичного затримання, тобто з 06.06.2023 року,

встановила:

Вироком суду встановлено, що 06.06.2023 приблизно о 15 год. 35 хв., ОСОБА_10 прибув до приміщення магазину супермаркету «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова 4, де у останнього виник раптовий умисний, спрямований на таємне викрадання чужого майна (крадіжку), вчинену, повторно, в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_10 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу взяв із торгівельної полиці товар, який належить ТОВ «Вигідна покупка», а саме: накопичувач твердотіл. мет. USB T&G 64 GB, у кількості 7 штук, та карту пам?яті T&G micro SDHC 64 GB, у кількості 1 штука, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на суму 1552 грн.

У подальшому, ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поклавши вищевказаний товар магазину під пояс своїх штанів та пройшовши повз касову зону магазину, не оплативши вищевказаний товар, тим самим виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, з причин, які не залежали від його волі не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, у зв?язку з тим, що був затриманий співробітниками магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка».

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду змінити у частині покарання і, застосувавши вимоги ст.69 КК України, пом`якшити його підзахисному ОСОБА_10 розмір призначеного за сукупністю вироків покарання до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Крім того, захисник вважає за можливе звільнити у порядку ст.75 КК України ОСОБА_10 від такого покарання, із встановленням іспитового строку на 1 рік та покладенням передбачених п.1,2 ст.76 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_10 визнав свою провину та щиросердно розкаявся, представники потерпілої юридичної особи не заявляли цивільний позов, оскільки викрадене майно було повернуто; обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній доводів;

- прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_7 заперечували проти апеляційних вимог сторони захисту та просили вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що захисником у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються обставини вчинення його підзахисним ОСОБА_10 кримінального правопорушення, як вони зазначені у вироку суду, правильність наданої правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, та правильність застосування судом вимог ст.71 КК України при призначенні покарання, то апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, суд під час призначення покарання, із посиланням на вимоги ст.50,65 КК України, зазначив та врахував, що ОСОБА_10 , маючи низку не знятих та не погашених попередніх судимостей, під час воєнного стану, через місяць після ухвалення попереднього вироку суду, знову вчинив умисний тяжкий злочин; він щиро розкаявся у скоєному ( і судом це визнано у якості обставини, що пом`якшує покарання) і має неповнолітніх утриманців (про що суд зазначив у анкетних даних обвинуваченого).

Обставин, які б обтяжували покарання для ОСОБА_10 , суд не встановив.

Тобто, судом першої інстанції враховані всі обставини, які викладені у апеляційній скарзі захисника і колегія суддів погоджується із наданою їм оцінкою.

Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_10 покарання таким, що відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характеристиці особи та є у даному випадку необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2023 року щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а для ОСОБА_10 , який утримується під вартою, - у той же спосіб та строки, починаючи з дня вручення йому копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4