гСправа № 187/1970/23 Провадження №1-кп/0187/169/23
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петриківка в залі суду кримінальне провадження №0000104 від 13.09.2023 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Петриківка Дніпропетровської області, громадянки України, освіта вища, розлучена, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштована в комунальній установі територіальний центр соціального обслуговування «надання соціальних послуг» ПСР на посаді соціального працівника, не перебуває на військовому обліку, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

ОСОБА_5 , близько 15 годин 15 хвилин, 13.09.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , перебуваючи на відстані витягнутої руки від потерпілої, нанесла не більше п`яти ударів правою та лівою руками стиснутими в кулак в область обличчя потерпілої та верхніх кінцівок, якими потерпіла закривалась від ударів, не більше чотирьох ударів в область тильної частини голови та не більше шести ударів в область спини, чим спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: саден по верхнім кінцівкам, по верхній губі, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїла кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю, фактичні обставини справи не оспорювала. Пояснила, що вона дійсно при вказаних вище обставинах, у вказаний час та місці на ґрунті неприязних відносин спричинила ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження. Хоча і зазначила, що у вчиненому щиро розкаюється, однак просити вибачень у потерпілої не бажає.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд пересвідчився, що позиція підсудної ОСОБА_5 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в спричиненні потерпілій ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень доведена та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні поза розумним сумнівом, в зв`язку з чим її дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України).

ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину, яку утримує самостійно, оскільки розлучена, за місцем мешкання характеризується задовільно, офіційно працевлаштована, не перебуває на обліку у лікаря психіатра і нарколога, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.

Суд критично відноситься до щирості каяття обвинуваченої, оскільки остання в судовому засіданні заявила, що розкаюється у своєму вчинку, однак вибачень чи інших дій направлених на спокутування своєї провини перед потерпілою вчиняти не має наміру. У зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність щирого каяття як обставини, згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання.

Обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжують покарання, судом також не встановлено.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_5 правопорушення та ступінь його тяжкості, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

При призначенні покарання суд, враховуючи обставини вчинення кримінального проступку та особу обвинуваченої вважає, що підстав для призначення найбільш суворого виду покарання, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді виправних робіт не має.

Обираючи між менш обтяжливими видами покарань, що передбачені санкцією даної статті, враховуючи наявність на утриманні у обвинуваченої малолітньої дитини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність попередніх судимостей, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції, визначеної за вчинений нею кримінальний проступок у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке покарання буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 368-370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази по справі зберігати при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1