Справа №712/5326/23
Провадження № 1-кп/712/584/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001285 від 16.04.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, Черкаської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водія військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «молодший сержант», проходячи військову службу на посаді механіка-радіотелефоніста відділення управління штабу військової частини взводу зв`язку, у порушення вимог пп. 2.3.б), 2.9.а), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, 16.04.2023 близько 17 години 28 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер» №271 від 16.04.2023, керуючи автомобілем BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Смілянська, зі сторони вулиці Хоменка в напрямку вулиці Оборонна, зі швидкістю близько 70 км/год, яка значно перевищує дозволену в населеному пункті швидкість руху, на регульованому перехресті з вулицею Вернигори, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу, не впевнився в безпеці свого руху, виїхав за межі правого краю проїзної частини вулиці Смілянська на тротуар, поблизу будинку АДРЕСА_2 , де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка стояла на вищевказаному тротуарі, а після цього на електроопору.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у виді травми обох колінних суглобів з вивихом обох колінних суглобів, переломом правого надколінника, раною правого колінного суглобу, переломом внутрішнього виростку лівої великогомілкової кістки, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та травму голови зі струсом головного мозку, ранами та крововиливом обличчя зліва, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується висновком КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №02-01/390 від 16.05.2023.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , а саме вимог пунктів 2.3.б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком судового експерта ОСОБА_11 №СТ/064Е-23 від 15.05.2023.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_8 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_8 пояснив, що 16.04.2023 на Великдень в обідній час він вжив алкогольні напої (коньяк). Цього ж дня близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 їхав на своєму автомобілі BMW 320D по вул. Смілянська, зі швидкістю близько 70 км/год, і ближче до перехрестя з вул. Вернигора, його транспортний засіб «зачепив» бордюр, внаслідок чого його викинуло на тротуар, де він здійнив наїзд на пішохода і стовп. Після дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 допомогли вилізти з машини. Далі, він проходив освідування в Черкаському обласному наркологічному диспансері, а після цього сам був доставлений до лікарні з поламаними ребрами, для отримання медичної допомоги. ОСОБА_8 вказав, що він щиро розкаюється у вчиненому, запевняв, що подібне більше не повториться. Додатково зазначив, що він дійшов згоди з потерпілою щодо суми відшкодування 500000,00 грн, яку він зобов`язується виплатити в майбутньому. ОСОБА_8 просив не позбавляти його волі та не призначати реальне покарання, щоб він міг продовжити нести військову службу в Збройних Силах України, отримувати гідне грошове забезпечення та фінансово допомогати потерпілій та своїй сім`ї.

До початку судового розгляду представник цивільного позивача ОСОБА_7 подав до суду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому він просить: стягнути матеріальну шкоду в сумі 157477 гривень, та моральну шкоду в сумі 342523 гривні, а всього 500000 гривень.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтримала цивільний позов та вказала, що починаючи з квітня 2023 року вона проходила тривале лікування, та реабілітацію, на що було витрачено більше ніж 157477 гривень (чеки додаються). У квітні 2023 року ОСОБА_12 сплатив їй кошти в сумі близько 12 тисяч гривень, більше ніяких виплат не здійснювалось. ОСОБА_6 перенесла декілька оперативних втручань, що негативно вплинуло на стан її здоров`я, імунітет, психоемоціний стан. Втрата працездатності на тривалий термін призвела до неможливості працювати в звичайному режимі та фінансово забезпечувати потреби сім`ю. Крім того, починаючи з квітні 2023 року потерпіла прикута до інвалідного візка, ще не може самостійно пересуватись; внаслідок ДТП також було понівечено обличчя. При призначенні покарання ОСОБА_6 просила не застосовувати до ОСОБА_8 реальне покарання у вигляді позбалення волі, в т.ч. із заміною на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців. Потерпіла вказала, що нині вона потребує коштів на лікування, реабілітацію та прожиття у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; а обвинувачений ОСОБА_8 , проходячи військову службу, зможе отримувати грошове забезпчення і допомагати їй, здійснюючи виплати за цивільним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу в Збройних Силах України - у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Частина перша статті 75 КК України прямо вказує на неможливість прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує думку потерпілої, яка просила не застосовувати до ОСОБА_8 реальне покарання у вигляді позбаленні волі, в т.ч. із заміною на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців. Потерпіла вказала, що нині вона потребує коштів на лікуванн та реабілітацію, і прожиття у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; а обвинувачений ОСОБА_8 , проходячи військову службу, буде захищати державу, зможе отримувати грошове забезпечення і допомагати їй, здійснюючи виплати за цивільним позовом.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах, установлених санкцією ч.1 ст.286-1 КК України, у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Під час судового розгляду даної кримінальної справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 є військовослужбовцем Збройних Сил України, зокрема, з 16.03.2023 він проходив службу на посаді механіка-радіотелефоніста відділення управління штабу військової частини взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 ; з 16.08.2023 і нині на посаді водія військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з листом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 від 09.11.2023 №1/2481, ОСОБА_8 був залучений та брав безспосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України. Під час виконання завдань з оборони держави та захисту її територіальної цілісності в районі населеного пункту АДРЕСА_3 , 03 листопада 2023 року ОСОБА_8 отримав поранення та був направлений на лікування до медичного закладу в м.Черкаси.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 є військовослужбовцем, який проходить військову службу в Збройних Силах України, приймав безспосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України, та має намір продовжити проходити військову службу, суд вважає за можливе застосувати до нього службове обмеження для військовослужбовців, передбачене ст.58 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання (ч.2 ст.58 КК України).

Таким чином, суд застосовує до ОСОБА_8 , як військовослужбовця, замість позбавлення волі службове обмеження на той же самий строк із відрахуванням в доход держави із суми його грошового забезпечення відсотків.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо призначення додаткової покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає таке.

Санкція ч.1 ст.286-1 КК України вказує суду на обов`язковість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність не має альтернативного характеру застосування.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_8 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_8 грубо знехтував Правилами дорожнього руху, суд призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Таке додаткове покарання сприятиме його виправленню та дотриманню ним надалі Правил дорожнього руху.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.69 КК України судом не встановлено.

Стосовно вирішення цивільного позову, суд зазначає таке.

До початку судового розгляду представник цивільного позивача ОСОБА_7 подав до суду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому він просить: стягнути матеріальну шкоду в сумі 157477 гривень, та моральну шкоду в сумі 342523 гривні, а всього 500000 гривень.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав цивільний позов про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 500000 гривень, та зобов`язувався сплатити кошти потерпілій за позовом.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що у результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_6 була спричинена шкода здоров`ю у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, після чого остання понесла матеріальні витрати під час лікування, реабілітації, тощо. До цивільного позову додано: медична документація (виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого; довідка-виписка з історії хвороби стаціонарного хворого; листки призначень; консультативне закючення невропатолога; консультативні заключення травматолога; тощо); розрахункові документи (чеки, рахунки-фактури; акти надання послуг; видаткові накладні; тощо). Докази, які були надані потерпілою та її представником під час розгляду цього кримінального провадження підтверджують суму витрат на лікування, придбання медикаментів, витрати на реабілітацію, а також транспортних витрат, тощо. З медичної документації вбачається, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні з 16.04.2023 по 26.04.2023 в КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР»; з 30.05.2023 по 12.06.2023 в КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД»; з 03.10.2023 по 01.11.2023 у відділенні мікрохірургії та реконструктивно-відновлювальної хірургії верхньої кінцівки ДУ «Інституту травматології та ортопедії НАМН України».

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Суд враховує обставини вчинення злочину, глибини і тривалості фізичних та душевних страждань потерпілої, стан її здоров`я, порушення звичайного ритму життя, а також те, що у зв`язку із отриманими травмами потерпіла пройшла тривалий період лікування та реабілітації, позбавлена можливості працювати і утримувати сім`ю, не могла і не може на даний час нормально пересуватися, потребує сторонньої допомоги, також отримала рани обличчя, що істотно ускладнило її повсякденне життя та порушило нормальні соціальні зв`язки.

Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання цивільного позову цивільним відповідачем, суд дійшов висновку цивільний позов задовольнити повністю, та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 157477 гривень, та моральну шкоду в сумі 342523 гривні, а всього 500000 гривень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відсутній та підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Питання скасування арешту суд вирішує відповідно до вимог ст.174 КПК України.

В порядку ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення судових експертиз №СЕ-19/124-23/5249-ІТ від 25.05.2023 в сумі 3824,00 грн, та №СТ/064Е-23 від 15.05.2023 в сумі 2867,76 грн, а всього 6691,76 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374, 381, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, ОСОБА_8 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення засудженого ОСОБА_8 .

Цивільний позов представника цивільного позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 157477 (сто п`ятдесят сім тисяч чотириста сімдесят сім) гривень, та моральну шкоду в сумі 342523 (триста сорок дві тисячі п`ятсот двадцять три) гривні, а всього 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 6691 (шість тисяч шістсот дев`яносто одна) гривня 76 коп.

Скасувати арешт на майно - автомобіль BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.04.2023 у справі №712/3731/23.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на спеціальному майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, повернути за належністю ОСОБА_8 ;

- CD-R диск лазерної системи зчитування Axent з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1