Справа № 128/2154/23
Провадження №11-кп/801/139/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого- судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молочанськ Запорізької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, до засудження непрацевлаштованого, раніше неодноразово судимого, на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року,

якою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» про звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання начальника ДУ «Стрижавська ВК №81», відносно засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, яке вмотивовано тим, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимою особою, по даній справі засуджений 02.08.2018 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, початок строку відбування покарання рахується з 25.03.2019, кінець строку - 25.03.2024, до ДУ «Стрижавська ВК № 81» прибув - 09.04.2022.

Начальник ДУ «Стрижавська ВК №81» зазначає, що комісією з розгляду питань щодо застосування до засуджених ст.ст.81, 82 КК України та ст. 101 КВК України прийнято рішення клопотати перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом № 15 від 23.05.2023; стан здоров`я засудженого задовільний, засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» ОСОБА_8 в судовому засіданні просив подання задовольнити, вважає його обґрунтованим, оскільки засуджений характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, адже займається благоустроєм установи, вчасно виконує свої обов`язки, працює над покращенням свого рівня знань, на сьогоднішній день ніяких службових розслідувань відносно нього немає, в установі 6 раз заохочувався, загалом має 14 заохочень, тому вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення подання, вважає його необґрунтованим. Вказує, що засуджений є раніше неодноразово судимий за вчинення умисних та умисних корисливих злочинів; вже звільнявся судом умовно- достроково, однак засуджений не виправдав довіру суду та знову вчинив злочин. Вважає, що поведінка засудженого є несталою, офіційно він в установі не працевлаштований, тому просив відмовити у задоволенні подання.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав дане подання, просив його задовольнити, суду зазначив, що зробив для себе висновки, вважає що став на шлях виправлення. Зазначив суду, що займається благоустроєм установи, має багато роботи, а тому він офіційно не працевлаштований; стягнення він отримував у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв, оскільки на той час мав багато роботи в установі дуже втомлювався, щоб розслабитися. Наразі стягнення вже погашені, він має 14 заохочень.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року - відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» про звільнення умовно - достроково засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволені подання, суд виходив з того, що хоча і засуджений ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується позитивно та до нього було застосовано 12 заохочень, однак до останнього також було застосовано 5 дисциплінарних стягнень, 4 з яких відповідно до положень ст.133 КВК належать до злісних порушень установленого порядку відбування покарання, а саме вживання спиртних напоїв; крім цього, ОСОБА_7 є неодноразово судимою особою, в тому числі, за вчинення умисних корисливих злочинів; один раз 27.12.2013 звільнявся вже судом із місць позбавлення волі умовно-достроково, на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 28 днів, проте належних висновків не зробив та у 2016 році знову вчинив злочин, відповідальність за який передбачена ч.3 ст.289 КК України, за що був засуджений 02.08.2018 Токмацьким районним судом Запорізької області до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. І хоча вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, однак повторність вчинення ОСОБА_7 нового злочину, свідчить про те, що засуджений належних висновків для себе не зробив, не оправдав довіру суду та суспільства, на шлях виправлення після звільнення умовно-достроково не ставав та вчинив новий злочин.

Також, суд взяв до уваги, що засуджений на оплачуваній роботі за період перебування в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» з 09.04.2022 по теперішній час не був працевлаштований та заява про вихід на роботу від ОСОБА_7 до ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№81)» не надходила.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року та постановити нову, якою задовольнити подання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» про звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відбуваючи покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія № 55», засуджений зазначає, що працював протягом трьох років, кожен рік підписував трудовий договір з установою. Крім того, паралельно з цим виконував обов`язки днювального медичної частини, організатора, сантехніка туберкульозної лікарні, прибиральника, а також відповідального за санітарний стан законсервованого туберкульозного відділення, закінчив вечірню школу 9-й клас.

Після евакуації до ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» зразу почав працювати на благоустрої установи, пройшов курс навчання "Родинні зв`язки та відносини" за який отримав диплом соціального працівника з числа засуджених, брав участь у всеукраїнському конкурсі віршів серед засуджених на тему "Вільна Україна", виконує обов`язки секретаря ради колективу та відповідає за санітарний стан сектору. За час перебування в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» має п`ять стягнень, які погашені, та чотирнадцять заохочень. Разом з тим, засуджений зазначає, що не працевлаштований, оскільки з 2022 року перебуває на туберкульозному обліку.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Вказав, що довів своє виправлення та здійснив переоцінку своєї поведінки.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - змін, оскільки для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні правові підстави.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав судове рішення та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно із ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-достроково звільнити особу від відбування покарання можливо за умови, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, обов`язковими показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені в ч. 2 ст. 81 КК України, критерії: сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення до праці. Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу засудженого для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Розглядаючи подання начальника виправної колонії, суд першої інстанції надав оцінку особі засудженого, дослідив його характеристику з місця позбавлення волі, згідно з якої він раніше неодноразово судимий (сім раз) за вчинення умисних та умисних корисливих злочинів, позитивно характеризується, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Режим відбування покарання порушував, за що мав п`ять стягнення, які погашені у встановленому закону порядку, також має чотирнадцять заохочень, бере участь у роботі самодіяльних організаціях, проявляє корисну ініціативу, залучений до робіт із благоустрою установи. Судом також враховано, що засуджений не працевлаштований в установі відбування покарання.

Тобто, судом першої інстанції у повному обсязі надано оцінку даним про особу засудженого ОСОБА_7 , які загалом є позитивними. Разом з тим, судом цілком обґрунтовано поставлено під сумнів процес позитивних змін в свідомості засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання з урахуванням того, що повторність вчинення засудженим нового злочину, свідчить про те, що ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, не виправдав довіру суду та суспільства, на шлях виправлення після попереднього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не ставав, оскільки вчинив новий злочин.

При цьому, звертає увагу колегії суддів той факт, що засуджений ОСОБА_7 п`ять раз відбував покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, і наразі знову відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 КК України.

За таких обставин, твердження засудженого про те, що, відбуваючи покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія № 55», він працював протягом трьох років, кожен рік підписував трудовий договір з установою, а також твердження про те, що паралельно з цим він виконував обов`язки днювального медичної частини, організатора, сантехніка туберкульозної лікарні, прибиральника, а також відповідального за санітарний стан законсервованого туберкульозного відділення, закінчив вечірню школу 9-й клас, а після евакуації до ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» зразу почав працювати на благоустрою установи, пройшов курс навчання "Родинні зв`язки та відносини" за який отримав диплом соціального працівника з числа засуджених, брав участь у всеукраїнському конкурсі віршів серед засуджених на тему "Вільна Україна", виконує обов`язки секретаря ради колективу та відповідає за санітарний стан сектору, на переконання колегії суддів, лише можуть свідчить про позитивну динаміку змін в особистості засудженого ОСОБА_7 , однак ще не дають достатніх підстав вважати, що процес виправлення ОСОБА_7 досягнув тієї стадії, яка необхідна для застосування положень ст.81 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 лише формально має право на умовно-дострокове звільнення, однак на даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про його дійсне виправлення, які б слугували підставою для умовно-дострокового звільнення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного подання.

На підставі викладеного, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року- залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4