Провадження № 1-кс/202/1041/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

01 лютого 2024 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 03 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 з клопотанням погодженим прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 03 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 191 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 30 січня 2024 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, під час досудового розслідування встановлено, що підполковник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, помічником командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальником фінансово-економічної служби, являючись службовою особою, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 82, 83, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІV, п.п. 3.1.9., 3.2.21. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300, п. 1.10 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оброни України від 22 липня 2021 № 104, п.п. 1.2, 2, 2.2, 2.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07 квітня 2020 року № 672, п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 травня 2020 року № 946, п.п. 1.6, 1.7, 2.2, 2.3, 3.4, 4.8, 4.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03 серпня 2020 року № 984/НАГП, діючи з прямим умислом, з корисливими мотивом і метою, направленими на незаконне збагачення колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 за рахунок чужого майна грошових коштів, які належать державі в особі військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року в адміністративній справі № 340/2532/21 про задоволення адміністративного позову ОСОБА_6 , визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_6 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з дня звільнення, 14 лютого 2019 року, по день фактичного розрахунку, 17 березня 2021 року, зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з дня звільнення, 14 лютого 2019 року, по день фактичного розрахунку, 17 березня 2021 року, не набрало законної сили та не підлягає виконанню, не забезпечив правильне здійснення платежів військової частини відповідно до законодавства та перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), на підставі виготовлених ним і скріплених його електронним підписом платіжних доручень № 4427 (внутрішній номер 185007892) і № 4775 (внутрішній номер НОМЕР_2 ) з розрахункового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого у Державній казначейській службі України для військової частини НОМЕР_1 , на розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий у АТ «Ощадбанк» для ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), об 11 год. 03. хв. 11 с. 13 грудня 2021 та об 11 год. 22 хв. 52 с. 23 грудня 2021 року здійснив перерахунки грошових коштів в сумі 22 273,26 грн. та в сумі 197 000,00 грн. відповідно, внаслідок чого, з урахуванням постанови від 14 грудня 2021 року Третього апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі № 340/2532/21, вчинив розтрату грошових коштів в інтересах ОСОБА_6 , які належать державі в особі військової частини НОМЕР_1 в сумі 185 392,63 грн., тобто у вчиненні кримінального правопорушеня передбученого ч. 2 ст. 191 КК України - розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

29.01.2024 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено що; внаслідок умисних, незаконних дій помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби підполковника військової служби ОСОБА_5 державі, в особі військової частини НОМЕР_1 , спричинено майнову шкоду, у сумі 185 392,63 грн.; з 15.02.2017 підозрюваний ОСОБА_5 є власником об`єкту рухомого майна, а саме: транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 21104-110.01 зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_6 (VIN НОМЕР_7 , номер кузову НОМЕР_7 , 2005 року випуску).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) необхідно накласти арешт на вищевказаний автомобіль.

Просила слідчого суддю накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 21104-110.01 зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_6 (VIN НОМЕР_7 , номер кузову НОМЕР_7 , 2005 року випуску), власником якого є підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з обов`язковим позбавленням права власників, користувачів на відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, натомість до матеріалів клопотання додала заяву, відповідно до якої просила здійснити розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримала та просила його задовольнити.

В силу вимог ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність власника майна.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000076 від 03 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 191 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Дніпровською Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону.

Слідчим суддею встановлено, що до скоєння вищевказаного злочину в ході досудового розслідування встановлено причетність громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 29 січня 2024 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні № 0000076 від 03 червня 2022 року визнано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), якою заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 на суму 185 392,63 грн.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу ОСОБА_5 на праві власності належить автомобіль марки ВАЗ 21104-110.01, державний номерний знак НОМЕР_6 (VIN НОМЕР_7 , номер кузову НОМЕР_7 , 2005 року випуску, зеленого кольору).

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (далі Конвенція, ЄКПЛ) декларує право кожної фізичної або юридичної особи вільно володіти своїм майном. У цій статті також передбачений захисний механізм обмеження/позбавлення такого права на вільне володіння майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

Відповідно до практики ЄСПЛ стаття 1 Протоколу 1 до ЄКПЛ закріплює право безперешкодного та вільного (мирного) користування своїм майном (власністю), регулює умови позбавлення власності, визнає право держави здійснювати контроль за використанням власності відповідно до загальних інтересів.

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Положення цієї статті передбачають можливість втручання у здійснення гарантованого права за умови дотримання принципу законності (легітимності) втручання, за умови необхідності застосування цього принципу у демократичному суспільстві, із забезпеченням балансу між інтересами держави та приватної особи (принцип пропорційності).

У відповідності до приписів ст.170 КПК України слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою забезпечення цивільного позову, заявленого потерпілим в рамках кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого та необхідність накладення арешту з забороною відчуження та розпорядження вказаного транспортного засобу.

Разом з цим, слідчий суддя не вбачає необхідності заборони користування майном, оскільки це не відповідає завданням арешту майна, розумності та співрозмірності обтяження завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 03 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 191 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме майно, яке відповідно реєстраційної картки транспортного засобу, належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмеживши його в праві відчуження та розпорядження рухомого майна, а саме на автомобіль марки ВАЗ 21104-110.01, державний номерний знак НОМЕР_6 (VIN НОМЕР_7 , номер кузову НОМЕР_7 , 2005 року випуску, зеленого кольору).

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1