Пр-ня по справі № 1-кп/521/419/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

17 жовтня 2023 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000840 від 28.07.2020 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ленінград (Санкт-Петербург), Російської Федерації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює сантехніком в ФОП ОСОБА_4 , з середньою освітою, не одружений;

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , 28.07.2020 року, о 20 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, 1, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, незаконно заволоділи мопедом «Honda Dio 29», чорного кольору, номер рами НОМЕР_1 , 1997 року випуску, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 5940 гривень.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою з групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у скоєнні злочину визнав, від надання показів відмовився;

- відомості щодо незаконного заволодіння мопедом 28.07.2020 року внесені до ЄРДР (витяг з ЄРДР за №0000840);

- ОСОБА_3 , з початку кримінального провадження визнавав вину, розкаювався та активно сприяв розслідуванню кримінального провадження (заява від 28.07.2020 року);

- мопед «Honda Dio», чорного кольору, номер рами НОМЕР_1 , 1997 року випуску, визнаний речовим доказом, переданий потерпілому та на нього накладено арешт (постанова про визнання та долучення до матеріалів речових доказів від 28.07.2020 року; ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 року; розписка від 25.08.2020 року);

- оптичний носій з файлами відеозапису камери зовнішнього відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_2 , визнаний речовим доказом (постанова про визнання та долучення до матеріалів речових доказів від 29.07.2020 року);

- оптичний носій з файлами відеозапису камери зовнішнього відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_3 , визнаний речовим доказом (постанова про визнання та долучення до матеріалів речових доказів від 29.07.2020 року);

- оптичний носій з файлами відеозапису камери зовнішнього відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_4 , визнаний речовим доказом (постанова про визнання та долучення до матеріалів речових доказів від 29.07.2020 року);

- мобільний телефон «iPhone 6s», ІМЕІ: НОМЕР_2 з файлами визнаний речовим доказом (постанова про визнання та долучення до матеріалів речових доказів від 29.07.2020 року);

- процесуальні витрати за кримінальним провадженням склали 1307 гривень 60 копійок (довідка про витрати);

- 17.08.2020 року у відношенні ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання (ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2020 року);

- обвинувачений раніше не судимий (вимога від 29.07.2020 року, копія ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 22.01.2013 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не перебуває (запит).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань щодо визнання доказів недопустимими не заявляли.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Таким чином, суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України, суд встановлює обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий;його вік 59 років та соціальне положення не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставини, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна та вважає можливим звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому, призначаючи покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого 28.07.2020 року за ч.2 ст. 289 КК України, суд виходить з того, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 03.08.2023 року за скоєння 20.02.2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Так, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч.4 ст. 70 КК України.

Тобто, призначаючи покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням за вказаним кримінальним провадженням, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім вироком, в даному випадку, також зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, суд, призначаючи покарання за вказаним кримінальним провадженням, вважає за необхідне на підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Суд вважає за необхідне, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та відсутності клопотань з боку сторін, запобіжний захід не обирати.

Суд вважає за необхідне арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 року скасувати та відповідно до ст. 100 КПК України частину речових доказів вважати повернутою, частину речових зберігати при матеріалах кримінального провадження та частину речових доказів повернути.

Так, суд вважає за необхідне мопед «Honda Dio» вважати повернутим, так як він переданий потерпілому; відеозаписи зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон повернути.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого половину процесуальних витрат, які пов`язані із залученням експертів, так як вказане кримінальне правопорушення було вчинене разом з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження та ці витрати повинні бути розподілені між ОСОБА_3 та іншою особою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.2 ст. 289 КК України покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_3 по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 03.08.2023 року за ч.3 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі та остаточно визначити покаранняу вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з дати оголошення вироку, а саме з 17.10.2023 року.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази мопед «Honda Dio», чорного кольору, номер рами НОМЕР_1 , 1997 року випуску вважати повернутим; оптичний носій з файлами відеозапису камери зовнішнього відеоспостереження за адресою: м. Одеса, вул. Болградська, 1а, оптичний носій з файлами відеозапису камери зовнішнього відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_3 , оптичний носій з файлами відеозапису камери зовнішнього відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_4 зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «iPhone 6s», ІМЕІ: НОМЕР_2 з файлами повернути.

Рішення щодо процесуальних витрат:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 653 гривні 80 копійок.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід не обирати.

Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 року скасувати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1