Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К

Іменем України

22 січня 2024 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з ДУ « Луцький слідчий ізолятор» та Волинським апеляційним судом кримінальне провадження №0002760 від 21.11.2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого до арешту в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, за апеляційними скаргами прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, 20.11.2021 року близько 18 год, перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, знайшовши на платформі онлайн-оголошень «OLX» оголошення про продаж мобільного телефону марки «iPhone 7 А1660», домовилися про зустріч з продавцем ОСОБА_11 і, продовжуючи свої попередньо узгоджені злочинні дії, того ж дня о 20:18 год, знаходячись біля ресторану «Корчма», що на пр.Грушевського 28 м. Луцьк, під приводом купівлі мобільного телефону марки «iPhone 7 А1660» зустрілися з ОСОБА_11 , на якого вчинили розбійний напад: ОСОБА_6 з метою дезорієнтації потерпілого, будучи повернутим обличчям до ОСОБА_11 , дістав з кишені своєї куртки заздалегідь заготовлений для вчинення нападу спеціальний засіб «ТЕРЕН 16» - газ сльозоточивої та дратівливої дії, що викликає подразнення слизової оболонки дихальних шляхів і очей, який розпилив в обличчя потерпілого, після чого незаконно заволоділи мобільним телефоном «iPhone 7 А1660», належним ОСОБА_11 , вартістю 4490 грн.

12.12. 2021 року біля 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним заособорм, за допомогою ключа запалювання, знайденого за місцем власного проживання, без дозволу власника = ОСОБА_12 проник до салону автомобіля марки «Renault» модель «Megane» реєстраційний номер НОМЕР_1 2003 року випуску, здійснив запуск двигуна даного транспортного засобу, яким незаконно користувався і пошкодив у ДТП, заподіявши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 97478,35 грн.

12.12.2021 року о 14:34 ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «RenaultMegane» реєстраційний номер НОМЕР_1 2003 року випуску, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відведення, рухаючись проспектом Перемоги в м. Луцьк, перебуваючи на ділянці дороги поблизу ТРЦ «Там-Там», що на пр.Соборності 43, не зупинився на вимогу поліцейського, проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, і наближаючись до регульованого пішохідного переходу, в момент, коли на світлофорі горів червоний сигнал, виїхав на регульований пішохідний перехід, порушивши вимоги п. п. 2.1 (а), 2.3 (б), 2.4, 10.1, 8.7.3 (е), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, де допустив наїзд на п`ятьох пішоходів, які переходили проїзну частину дороги на регульованому пішохідному переході на дозволений їм зелений сигнал світлофора, після чого, проїхавши декілька десятків метрів, здійснив виїзд автомобіля на тротуар, а в подальшому - наїзд на інформаційно-вказівний дорожній знак та дерево.

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_13 отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких настала її смерть, а ОСОБА_14 - середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.2 ст.187, ч.2 ст. 289 КК України, і призначено покарання: за ч.2 ст.286 КК України - п`ять років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами; за ч. 2 ст.187 КК України - сім років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.2 ст.289 КК України - п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання - сім років шість місяців позбавлення волі без конфіскації майна, строк відбуття якого рахується з 26 січня 2023 року.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 12 грудня 2021 року по 14 грудня 2021 року та з 10 лютого 2022 року по 25 січня 2023 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 до ОСОБА_6 та цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_6 та АТ СК «Інго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати в розмірі 7036,42 грн. та вирішено питання щодо речових доказів і арештованого майна.

У поданих апеляційних скаргах:

Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, доводить, що суд допустився неправильного застосування Закону про кримінальну відповідальність, не призначивши ОСОБА_6 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, наслідком якого є тяжкі наслідки у виді смерті та довготривалого розладу здоровя потерпілих, додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, посилаючись на відсутність у нього водійського посвідчення, що не узгоджується з вимогами статті 50 КК України та правовою позицією Верховного Суду.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати і постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст. 286, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити покарання: за ч.2 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі без конфіскації майна; за 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 286 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити - 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки без конфіскації майна.

В решті вирок залишити без змін.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_6 у скоєному та правильності кваліфікації його дій, покликається на суворість призначеного покарання. Просить врахувати, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, скоїв злочини в неповнолітньому віці, частково відшкодував заподіяну шкоду і змінити вирок, пом`якшивши покарання із застосуванням положень ст. 69 та ст.75 КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 оспорює вирок в частині вирішення цивільного позову, заявленого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який, в порушення норм матеріального і процесуального права, на думку апелянта, безпідставно залишено без розгляду.

Просить вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2023 року в цій частині скасувати та постановити нове рішення про повне задоволення позовних вимог довірителя.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримує апеляційну скаргу строни обвинувачення, не заперечує проти задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_9 і просить відхилити апеляційну скаргу строни захисту, доводи адвоката ОСОБА_7 , який підтримує апеляційну скаргу сторони захисту, частково погоджується з апеляційними вимогами прокурора щодо застосування до підзахисного додаткового покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і просить відхилити апеляційну скаргу представника інтересів потерпілого ОСОБА_9 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_6 та законним представником ОСОБА_8 , доводи представника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на підтримання своїх вимог, яка просить задовольнити і скаргу прокурора та заперечує проти задоволення скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, досліджених судом, яким дана правильна юридична оцінка, що не заперечується апелянтами в апеляційних скаргах і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 286 та ч. 2 ст. 289 КК України суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував тяжкість вчинених злочинів, віднесених законом до умисних тяжких злочинів та тяжкого злочину з необережності, спосіб їх вчинення, особу ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його щире розкаяння, скоєння злочинів у неповнолітньому віці, і призначив за ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 289 КК України мінімальне покарання, передбачене законом, та покарання в межах закону за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи неповнолітньому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 289 КК України, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст 98 КК України, правомірно не застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді конфіскації майна, однак, на думку колегії суддів, допустився помилки, не застосувавши щодо ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, покликавшись на ту обставину, що ОСОБА_6 посвідчення на право керування транспортним засобом не видавалося.

Відповідно до ч.2 ст. 98 КК України, до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Згідно ч.1 ст. 55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене, як основне покарання на строк від двох до п`яти років, або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Норми Загальної та Особливої частини КК України не містять жодних застережень чи умов застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України, за якою засуджено ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК, є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку, і керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право.

У висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04 вересня 2023 року вказано, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 без згоди власника незаконно заволодів транспортним засобом, яким керував, не маючи посвідчення на право керування, і, грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, на регульованому пішохідному переході скоїв наїзд на декількох пішоходів, з яких тяжко травмував ОСОБА_13 , яка від отриманих травм померла, та заподіяв ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесні ушкодження з довготривалим розладом здоров`я.

За наведених обставин апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора, підтримані представником потерпілого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 , щодо необхідності призначення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки, що буде відповідати меті покарання й запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.1179 ЦК України визначено, що неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальниками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За вимогами ч.3 ст.129 КПК України залишити позов без розгляду суд може лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч. 1 ст.326 цього Кодексу, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник.

Ухвалюючи рішення про залишення цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду, судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог КПК Укрїни, що призвело до порушення прав потерпілих на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 412, 415, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити. Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково. В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 відмовити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, і призначити покарання: за ч.2 ст.187 КК України - сім років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 286 КК України - п`ять років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки; за ч.2 ст.289 КК України - п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання призначити - сім років шість місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки без конфіскації майна.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині залишення без розгляду цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати з призначенням нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і в частині призначеного покарання може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3