Справа №293/1382/23
Провадження №1-кп/293/235/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000527 від 19.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Некраші Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , являється особою з інвалідністю 3 групи, згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № №0000527 від 19.08.2023 ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023.

На підставі вказаних вище нормативно правових актів на території України у зв`язку з введенням воєнного стану визначено умови та порядок тимчасового обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, тимчасових обмежень прав та законних інтересів юридичних осіб, а також діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування.

Близько 17 год. 18.08.2023 ОСОБА_5 , через хвіртку, яка була не зачинена, незаконно проник на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке огороджено по всьому периметру парканом та використовується власницею ОСОБА_7 як сховище для постійного та тимчасового зберігання майна.

В цей же день, час та в цьому місці, ОСОБА_5 біля паркану на території вищевказаного домоволодіння побачив велосипед марки «Мінськ» зеленого кольору, після чого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на викрадення даного велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на території будинку АДРЕСА_2 , близько 17 год. цього ж дня таємно викрав велосипед марки «Мінськ» зеленого кольору, вартістю 1533 грн 33 коп., що належить ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором в кримінальному провадженні, яка укладена 31.08.2023 в смт Черняхів між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Відповідно до змісту укладеної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. ч.4 ст. 185 КК України, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також узгодили міру покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 185 КК України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права та наслідки укладення і затвердження угоди, що передбачені ч.2 ст.473 та ч.4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди роз`яснені судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз та вона не стала наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілий не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Крім того, обвинувачений беззастережно визнав вину, може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, що підтвердив безпосередньо в судовому засіданні, а отже угода може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку.

Учасникам судового розгляду роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст. 473 КПК для обвинуваченого і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав п.1 ч.4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Вирішуючи питання судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше згідно ст. 89 КК України не судимий; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є тяжким злочином, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, наявність обставин, що пом`якшують покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження - прокурором та обвинуваченим, а також призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і ухвалення обвинувального вироку.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило, відтак суд не вбачає підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2023, згідно якої накладено арешт на велосипед марки «Мінськ», зеленого кольору, що належить ОСОБА_4 , необхідно скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені суд вирішує відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена 31.08.2023 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000527 від 19.08.2023.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту оголошення вироку, а саме з 10.10.2023.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Арешт на майно, накладений на велосипед марки «Мінськ», зеленого кольору, що належить ОСОБА_4 , скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили, а саме велосипед марки «Мінськ», зеленого кольору, залишити потерпілому ОСОБА_4 , як власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ