№ 1-і/337/30/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023р. Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.01.2021р. за №0000042, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 17.01.2021р. та до нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який останнього разу продовжено до 30.10.2023р.

На даний час Токмацький районний суд Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території і тимчасово не здійснює судочинство. Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

23.10.2023р. до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

Клопотання обґрунтовано тим, що вказане кримінальне провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, але ризики, які слугували підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ч.1 ст.177 КПК України можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися та продовжують існувати. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, пославшись на те, що прокурор не надав доказів обґрунтованості пред`явленого йому обвинувачення, ризики є безпідставними. Крім того, тривалий час справа не розглядається по суті і він тримається під вартою незаконно. Також пояснив, що він є вдівцем, у нього є неповнолітня донька, 2006р.н., яка проживає зі своєю бабусею в м.Генічеську Херсонської обл.. Зареєстрованого місця проживання він не має. Працював неофіційно на будівництвах, теплицях в різних містах.

Захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, вважає заявлені прокурором ризики недоведеними та безпідставними, просив в задоволенні клопотання прокурора і відмовити.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.3,8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.176,177,183,ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вже зазначалось, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, які є особливо тяжкими злочинами і за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на певний строк чи довічно.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Крім того, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінивши обставини справи, суд вважає доведеним з боку сторони обвинувачення, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вже зазначалось, наразі останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких умисних злочинів, в т.ч проти життя людини з корисливих мотивів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, в т.ч. довічно. Раніше він був неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, відбував покарання реально, але на шлях виправлення не став . Обвинувачений ОСОБА_4 неодружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, працездатний, але офіційно не працює, відомості про наявність стабільного джерела доходу відсутні, до затримання проживав без реєстрації в с.Орлянське Василівського р-ну Запорізька обл., яке на даний час є тимчасово окупованою територією, інформація про наявність постійного місця проживання, близьких родичів та усталеність соціальних зв`язків відсутня.

Суд вважає, що вказані обставини в сукупності свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тавиправдовують подальше його тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність вказаних вище обставин однозначно свідчать про наявність на даний момент конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідпродовжити до 2-х місяців, задовольнивши тим самим клопотання прокурора повністю.

Однак, продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, виходячи із системного аналізу положень ст.183 КПК України, практики ЄСПЛ, враховуючи тривалість тримання ОСОБА_4 під вартою - 02 роки 09 міс., з яких тривалий час кримінальне провадження по суті не розглядається, суд вважає необхідним визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України у мінімально передбаченому розмірі - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720,00грн..

Визначення застави як альтернативного запобіжного заходу надасть можливість забезпечити виконання обвинуваченим процесуальним обов`язків та здійснити відшкодування спричинених потерпілим збитків. Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на цій стадії кримінального провадження з урахуванням його тривалості судом не встановлено.

Керуючись ст.2,7,176-178,183,194,199,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити повністю.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - тримання під вартою в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» - продовжити до 2-х місяців, тобто до 25 грудня 2023 року включно.

Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 214 720,00грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), яка може бути внесена обвинуваченим чи іншою фізичною/юридичною особою на депозитний рахунок суду (рахунок UA0001205, отримувач - ТУ ДСАУ в Запорізькій області, банк - Державна казначейська служба України, м.Київ, код ЄДРПОУ 26316700, код МФО 820172).

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: 1) прибувати до суду за першим викликом до суду; 2) не відлучатися за межі місця мешкання без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування з потерпілим і свідками у цій справі поза межами судових засідань.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

26.10.2023