ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1215/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/324/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кременецького районного суду від 15 вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задоволено. Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 00 годин 00 хвилин 10 листопада 2023 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим, а тому тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить замінити йому тримання під вартою на домашній арешт. Згідний на застосування ст. 195 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що заявлені стороною обвинувачення ризики є не обгрунтовані, оскільки переховуватись від суду причин у нього не має, так як має постійне місце проживання, неофіційно працює, крім цього у матеріалах справи є підстави для вмінити йому в звинувачення ст. 162 КК України; незаконно впливати на потерпілу в матеріалах справи наявна письмова заява потерпілої, про відсутність жодних претензій до нього, жодної шкоди їй не завдано, виклику в судове засідання не можливе так як перебуває за кордоном; вчинити інше кримінальне правопорушення даний ризик є безпідставним, оскільки веде домашнє господарство, має власний транспортний засіб, живе з батьком і повністю себе забезпечує також підробляє по господарству та ремонтних роботах, щоб заробити гроші, звертався до воєнкомату для проходження служби в ЗСУ.

Також звертає увагу на те, що на обліках нарколога та алкозалежності не знаходиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважає ухвалу законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

На розгляді Кременецького районного суду перебуває кримінальне провадження №0000223 від 28 березня 2023 року про обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було застосовано під час досудового розслідування цього кримінального провадження, який надалі неодноразово продовжувався, востаннє до 20 вересня 2023 року включно.

Однак, до закінчення продовженого строку судове провадження завершити не вдалося і ухвалою від 15 вересня 2023 року суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 10 листопада 2023 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутні обставини, які би вказували на зменшення чи відсутність на даний час ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при застосуванні відносно ОСОБА_7 цього запобіжного заходу.

При цьому, як видно із змісту ухвали суду, було враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин, він може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, незаконного впливу на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інші злочини, так як ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, ніде не працює, хоча є особою працездатного віку, неодружений, не має стабільного джерела доходу, утриманців і міцних соціальних зв`язків, на шлях виправлення та перевиховання не став.

Наведені обставини в сукупності підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про те, що сукупність наявних ризиків, які є підставою для застосування запобіжних заходів, продовжують існувати і не зменшились, а тому на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Наведені в апеляційній скарзі твердження апелянта про відсутність загрози його переховування, незаконного впливу на потерпілу та вчинення іншого кримінального правопорушення колегія суддів вважає непереконливими, оскільки судом першої інстанції щодо цього було правильно оцінено відомості, які доводять існування вказаних ризиків, а тому такі доводи апелянта не є підставою для відмови у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, в даному конкретному випадку переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з урахуванням викладеного та інших встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою.

Порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду від 15 вересня 2023 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді