Справа №333/9826/23
Провадження №1-кс/333/3452/23
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000553 від 08 серпня 2023 року та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзержинське Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000553 від 08.08.2023 р. відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 30 грудня 2022 року № 19 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця снайпера 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

18.06.2023, приблизно о 09:00 год., в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Військовослужбовець ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

03.11.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Провина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 за фактом відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_6 ;

- протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які пояснили обставини відсутності

ОСОБА_6 на службі;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. Слідчий вказує, що ОСОБА_6 розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме нез`явлення до місця служби з лікувального закладу, яке по своїй суті являється переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, а також органів військового управління з метою невиконання обов`язків військової служби.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_6 задля нівелювання ризику можливості переховуватися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 буде саме тримання під вартою.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_6 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які враховуючи початковий етап досудового розслідування ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав викладених в ньому, просив суд задовольнити його та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, вважає його обґрунтованим.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти клопотання. Пояснив, що ще до мобілізації він постраждав у ДТП та пошкодив праву руку та ногу. Він був мобілізований до лав ЗСУ в грудні 2022 року, під час навчання в м. Сміла Черкаської області він отримав травму: розрив зв`язок на правій нозі. Проходив лікування в Черкасах з 13.03.2023 р. по 20.03.2023 р., він був прооперований, потім йому був поставлений ортез на ногу, який треба було носити 4 місяці. Після того, він перебував вдома в смт Велика Михайлівка Одеської області, але раз на місяць їздив в Черкаси на ВЛК. Так, він приїздив в кінці квітня та травня, але потім приїхати не зміг за станом здоров`я, оскільки потребував сторонньої допомоги, за місцем мешкання йому пройти лікарську комісію не дозволив начмед, якому він телефонував. Йому відомо, що його підрозділ виїхав після навчання з Черкаської області в Запорізьку область, але куди саме він не знає. Весь цей час він проживав за вказаним місцем свого проживання, його номер мобільного телефону був вказаний в особистій справі, але йому ніхто не телефонував, не повідомляв місце куди необхідно прибути. Номерів телефону його безпосереднього керівництва в нього не було. До нього додому в ніч з 02 на 03 листопада 2023 року прибули працівники ДБР та привезли у Запоріжжя. Ніколи раніше ні в Запоріжжі, ні в Запорізькій області він не був. Він не вчиняв дезертирства з Запорізької області, оскільки там не служив. Свої документи про лікування він переслав старшому сержанту. Свідка ОСОБА_10 він не знає, чому він повідомив інформацію про його дезертирство з Запорізької області йому не відомо.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. Оскільки умислу у ОСОБА_6 на дезертирство не було. Він перебував весь час за місцем свого постійного проживання, там відсутній підрозділ ВСП, тому звернутися до них він не міг, з`ясувати місце куди йому необхідно прибути на службу в нього можливості не було.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали, приходжу до таких висновків.

Клопотання слідчого, погодженого із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом встановлено, 04.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000553, за ч. 4 ст. 408 КК України

03.11.2023 складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке вручено останньому та його захиснику під підпис.

03.11.2023 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Час фактичного затримання 00 година 35 хвилин. Час початку складання протоколу 06 година 00 хвилин.

На підтвердження провини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), слідчий посилається на такі докази: матеріали службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 за фактом відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_6 ; протоколи допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які пояснили обставини відсутності ОСОБА_6 на службі.

Проте слідчий суддя вважає, що зібрані докази не свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Так, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в під час допиту слідчим 23.10.2023 р. надали абсолютно однакові покази та зазначили, що станом на вечір 17.06.2023 р.- ранок 18.06.2023 року підрозділи військової частини НОМЕР_1 виконували бойові завдання щодо оборони України в районі населеного пункту Запорізької області. З метою перевірки наявності особового складу 18.06.2023 р. о 09-00 було проведено ранкове шинкування, під час якого виявлено відсутність солдата ОСОБА_6 в цьому населеному пункті. У зв`язку з відсутністю вказаного військовослужбовця, було організовано його пошук, однак будь-яких результатів він не надав, його місцезнаходження було невідоме. Надалі вказаній особі неодноразово було здійснено дзвінки на його мобільний телефон з метою встановлення причин такої поведінки та надання наказу повертатись до місця несення військової служби у військовій частині НОМЕР_1 до населеного пункту, однак він на дзвінки не відповідав та самостійно на зв`язок не виходив. До служби ОСОБА_6 відносився посередньо, ініціативи не виявляв.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Водночас, слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованість підозри, яка містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами. Навіть при прийнятті першого рішення про застосування стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національні суди мають навести докази існування обґрунтованої підозри та відповідних ризиків кумулятивно.

Отже, перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри має стати бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування та засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

В даному випадку, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у судовому засіданні не довели, що маються обставини, які викликають обґрунтовану підозру щодо вчинення ОСОБА_6 дезертирства 18.06.2023 року.

За поясненнями слідчого підозра ОСОБА_6 обґрунтовується лише показаннями вищевказаних свідків, жодні обставини щодо перебування ОСОБА_6 на лікуванні не перевірялися. В матеріалах досудового розслідування відсутня будь-яка інформація про перебування на лікуванні підозрюваного, докази того, що до підозрюваного доводилась інформація про необхідність прибути для несення служби в певне місце після закінчення лікування. За показаннями вищевказаних свідків ОСОБА_6 зник з місця несення служби в Запорізькій області, яке було з`ясовано 18.06.2023 року. При цьому жоден свідок не зазначає хто саме, коли саме телефонував ОСОБА_6 , за яким номером телефону. Слідчий суддя вважає їх показання формальними, недеталізованими. Слід врахувати, що ОСОБА_6 був затриманий за місцем свого постійного проживання, будь-яких доказів того, що він приховувався від органу досудового розслідування не надано. В липні 2023 року він звертався до медичної установи за місцем свого проживання, що свідчить на підтвердження показів підозрюваного про його постійне перебування за місцем проживання. Показання підозрюваного, не спростовані будь-якими доказами, свідчать про відсутність умислу у нього на вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. Оскільки дійсно, після навчання, підрозділ, в якому перебував на службі ОСОБА_6 , змінив своє місце дислокації, він в цей час був на лікуванні, отже відсутні докази того, що ОСОБА_6 доводилась інформація про необхідність прибути в Запорізьку область для несення служби.

Версія підозрюваного ОСОБА_6 про те, що він ніколи не прибував на службу в Запорізьку область матеріалами досудового розслідування не спростована, тому показання свідків не відповідають з`ясованим обставинам.

ОСОБА_6 було затримано слідчим в порядку ст.. 208 КПК України 00-30 год. 03.11.2023 року, в цей же день повідомлено про підозру та вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 03.11.2023 року ОСОБА_6 о 06 годині був допитаний в якості підозрюваного та пояснив, що він провину визнає, вказаного не хотів. Тобто, фактично ОСОБА_6 не надав показань.

Слід врахувати, що відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею також досліджувалися інші матеріали кримінального провадження і документи, які були долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але вважаю, що жоден з них не свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 .

Повертаючись до рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» щодо визначення ЄСПЛ терміну «обґрунтована підозра», вважаю, що факти і інформація, повідомлена слідчим і прокурором, а також встановлені у судовому засідання обставини, не змогли б переконати об`єктивного спостерігача в обґрунтованості підозри ОСОБА_6 .

Отже, в даному випадку, вважаю, що слідчим та прокурором у судовому засіданні не надано доказів щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 за ч.4 ст.408 КК України.

Керуючись 2, 176, 177, 183, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000553 від 08.08.2023 р., відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1