У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 19 лютого 2024 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Зазначив, що він не ухилявся від суду, близько двох років з`являвся за викликом до суду. Але, він був оголошений у розшук, хоча перебував на лікарняному та не з`явився до суду з поважних причин. В подальшому, щодо нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Просить врахувати, що у нього міцні соціальні зв`язки, і він не має наміру ухилятися від суду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000321 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

До суду першої інстанції надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, яке обґрунтоване тим, що на даний час існують передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що на даній стадії судового розгляду встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Наявність ризику переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, з конфіскацією майна. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу відсутні, а належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 можливо забезпечити лише шляхом продовження строку тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу просили її задовольнити. Захисник ОСОБА_9 до апеляційного суду не з`явилася, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце судового засідання, жодних клопотань до суду не надано.

Прокурор надіслав клопотання про розгляд апеляційного скарги без його участі.

У зв`язку з чим колегія суддів, керуючись положенням ст. 422-1 КПК України, а також з`ясувавши думку обвинуваченого, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності прокурора та захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу. Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового розгляду та з огляду на перевірені в порядку ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент продовження дії запобіжного заходу дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

З матеріалів, наданих судом першої інстанції, вбачається, що триває судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та остаточне рішення про кримінальному провадженню ще не прийнято.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23.10.2023 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.12.2023 включно. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчувався 21.12.2023, але судове провадження у даному кримінальному провадженні не закінчено.

До суду прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків.

Судом встановлено, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості обвинуваченим переховуватися від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень продовжують існувати і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який пов`язаний із незаконним обігом наркотичних речовин, його характеру та тяжкості, а також можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винуватим (позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна), колегія суддів вважає, що є об`єктивні підстави вважати, що продовжують існувати ризики встановлені судом першої інстанції, зокрема, можливості обвинуваченого переховуватись від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

На підставі наданих матеріалів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а щодо обвинуваченого на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки такий запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Посилання апелянта на дані про його особу, а саме на те, що він має міцні соціальні зв`язки та не має намірів переховуватися від суду, не є підставою для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Тому, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_3