УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2024 року за №0000472 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, з середньою загальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженому, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має, інваліду ІІІ групи, учасником бойових дій, депутатом не являється; раніше судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаним клопотанням.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначає, що Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000472 від 04 лютого 2024 року за ч.1 ст. 121 КК України.

04 лютого 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, уламкового перелому лобної кістки, перелому кісток носу, забитої рани голови, які згідно Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, можуть відноситись до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

04 лютого 2024 року ОСОБА_7 був госпіталізований до КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 05 лютого 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

07 лютого 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Згідно ч.1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні №0000472 доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 05 лютого 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04 лютого 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04 лютого 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04 лютого 2024 року;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 06 лютого 2024 року;

- протоколом обшуку від 05 лютого 2024 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України;

- довідкою КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 04 лютого 2024 року на ім`я ОСОБА_7 ;

- випискою КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» від 05 лютого 2024 року з амбулаторної карти № 162;

- вимогою УІАП ГУНП в Черкаській області від 05 лютого 2024 року за вих. № 2576/46-2024;

- довідкою № 60-05022024/71001, виданою ОСК ГУНП України в Черкаській області від 05 лютого 2024 року,

- іншими матеріалами кримінального провадження № 0000472 в їх сукупності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що згідно ч.5 ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що згідно ч.5 ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконний вплив на свідків, експертів у кримінальному провадженні;

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року, «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», тобто тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

07 лютого 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Згідно ч.1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що згідно ч.5 ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому останній, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, на утриманні малолітні, неповнолітні діти, непрацездатні батьки відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності:

- 12 грудня 2002 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком - два роки;

- 25 червня 2003 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.1 ст. 309 ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України приєднано частково по вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2002 року невідбутий строк покарання у вигляді одного місяця позбавлення волі;

- 13 січня 2011 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області засуджений за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна;

- 17 квітня 2018 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.3 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на два роки три місяці,

на шлях виправлення не став, знову обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 К України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років.

Враховуючи викладене, існують ризики, передбачені п.п.1), 5) ч.1 ст. 177 КПК України, - переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 221 КПК України, підозрюваний та захисник підозрюваного мають право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, останньому відоме їх місцезнаходження.

В матеріалах кримінального провадження містяться докази впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному провадженні шляхом погроз в разі надання останніми викривальних показів проти підозрюваного.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні в тому числі шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 та старший слідчий Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 заявлені в клопотанні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених в ньому підстав.

Зазначили, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконний вплив на свідків, експертів у кримінальному провадженні;

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року, «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», тобто тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

07 лютого 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Згідно ч.1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що згідно ч.5 ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому останній, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, на утриманні малолітні, неповнолітні діти, непрацездатні батьки - відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності:

- 12 грудня 2002 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком - два роки;

- 25 червня 2003 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.1 ст. 309 ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України приєднано частково по вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2002 року невідбутий строк покарання у вигляді одного місяця позбавлення волі;

- 13 січня 2011 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області засуджений за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна;

- 17 квітня 2018 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.3 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на два роки три місяці,

на шлях виправлення не став, знову обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 К України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років.

Враховуючи викладене, існують ризики, передбачені п.п.1), 5) ч.1 ст. 177 КПК України, - переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 221 КПК України, підозрюваний та захисник підозрюваного мають право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, останньому відоме їх місцезнаходження.

В матеріалах кримінального провадження містяться докази впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному провадженні шляхом погроз в разі надання останніми викривальних показів проти підозрюваного.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні в тому числі шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення заявлених вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Зазначив, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 не затриманий, на виклики слідчого та слідчого судді з`являється.

Підозрюваний ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає.

Підозрюваному ОСОБА_5 встановлено інвалідність ІІІ групи.

Підозрюваний ОСОБА_5 офіційно працевлаштований.

Просив обрати підозрюваному ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав.

Зазначив, що має намір допомагати потерпілому; підтримав захисника; просив обрати мару запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Заслухавши прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження №0000472, надані учасниками докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000472 внесені до вказаного реєстру 04 лютого 2024 року за фабулою: «04.02.2024 о 18 год. 45 хв. до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що 04.02.2024 року близько 18 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 нанесено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, уламкового перелому лобної кістки, перелому кістки носу, забитої рани голови, що можуть відноситись до тяжких тілесних ушкоджень. ЄО 6665 від 04.02.2024» - правова кваліфікація ч.1 ст. 121 КК України.

Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000472 від 04 лютого 2024 року за ч.1 ст. 121 КК України.

04 лютого 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, уламкового перелому лобної кістки, перелому кісток носу, забитої рани голови, які згідно Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» можуть відноситися до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

04 лютого 2024 року ОСОБА_7 був госпіталізований до КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 05 лютого 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

07 лютого 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Згідно ч.1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відомості, викладені у:

- витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472;

- повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 07 лютого 2024 року;

- протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 05 лютого 2024 року;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 04 лютого 2024 року;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 04 лютого 2024 року;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 04 лютого 2024 року;

- протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 06 лютого 2024 року;

- протоколі обшуку від 05 лютого 2024 року;

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України;

- довідці КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 04 лютого 2024 року на ім`я ОСОБА_7 ;

- виписці КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» від 05 лютого 2024 року з амбулаторної карти № 162;

- вимозі УІАП ГУНП в Черкаській області від 05 лютого 2024 року за вих. № 2576/46-2024;

- довідці № 60-05022024/71001, виданою ОСК ГУНП України в Черкаській області від 05 лютого 2024 року,

свідчать про обгрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, його необхідно оцінювати з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконний вплив на свідків, експертів у кримінальному провадженні;

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року, «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів", тобто тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

07 лютого 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Згідно ч.1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що згідно ч.5 ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому останній, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, на утриманні малолітні, неповнолітні діти, непрацездатні батьки відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності:

- 12 грудня 2002 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком - два роки;

- 25 червня 2003 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.1 ст. 309 ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України приєднано частково по вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2002 року невідбутий строк покарання у вигляді одного місяця позбавлення волі;

- 13 січня 2011 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області засуджений за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна;

- 17 квітня 2018 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.3 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на два роки три місяці,

на шлях виправлення не став, знову обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 К України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років.

Враховуючи викладене, існують ризики, передбачені п.п.1), 5) ч.1 ст. 177 КПК України, - переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 221 КПК України, підозрюваний та захисник підозрюваного мають право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, останньому відоме їх місцезнаходження.

В матеріалах кримінального провадження містяться докази впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному провадженні шляхом погроз в разі надання останніми викривальних показів проти підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні в тому числі шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п.п. 4,5 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини та утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого останньому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, визнав.

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, на утриманні малолітні, неповнолітні діти, непрацездатні батьки відсутні.

Підозрюваному ОСОБА_5 встановлено інвалідність ІІІ групи.

Підозрюваний ОСОБА_5 офіційно працевлаштований.

Підозрюваний ОСОБА_5 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності:

- 12 грудня 2002 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком - два роки;

- 25 червня 2003 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.1 ст. 309 ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України приєднано частково по вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2002 року невідбутий строк покарання у вигляді одного місяця позбавлення волі;

- 13 січня 2011 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області засуджений за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна;

- 17 квітня 2018 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси засуджений за ч.3 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на два роки три місяці,

на шлях виправлення не став, знову обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 К України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» від 05 лютого 2024 року з амбулаторної карти № 162.

В матеріалах кримінального провадження містяться докази впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному провадженні шляхом погроз в разі надання останніми викривальних показів проти підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурором та слідчим доведено належними, достатніми, достовірними наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 шляхом застосування відносно останнього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно п.1) ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 05 лютого 2024 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 84, 92, 176, 177, 178, 179, 193, 194, 196, 198, 309, 369 - 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2024 року за № 0000472 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб до 06 квітня 2024 року включно.

Підозрюваний ОСОБА_5 для виконання ухвали слідчого судді підлягає направленню до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали слідчого судді в частині доставки підозрюваного ОСОБА_5 до місця утримання під вартою Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», покласти на Черкаське районне управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Копію ухвали направити до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити підозрюваному, захиснику підозрюваного, слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 09 лютого 2024 року.

Слідчий суддя - ОСОБА_1