ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2859/23

Провадження № 11-кп/4820/832/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 , за ч.2 ст.307КК України, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 14.11.2023 року між прокурором та обвинуваченим; ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна крім житла.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_2 затверджена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна крім житла.

На даний вирок обвинуваченим подана апеляційна скарга, в якій він прохає перекваліфікувати його дій з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання з застосуванням ст.ст.69, 75 КК України у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Частиною 2 вказаної статті гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно з вимогами статей 398, 399 КПК питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок чи ухвалу суду першої інстанції особою, яка має право її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження.

Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст. 393 КПК України.

З огляду на вказані вище положення, які узгоджуються із засадою диспозитивності (п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК), у випадку укладення сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості в порядку, визначеному гл. 35 КПК, дії суду обмежуються відповідним бажанням сторін, а також вимогами КПК, зокрема і щодо підстав апеляційного оскарження вироку, яким затверджено таку угоду.

За змістом ч. 2 ст. 473 КПК наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу.

Послідовно забезпечуючи реалізацію засади диспозитивності, законодавець виділив в окремій нормі КПК особливості апеляційного оскарження судових рішень на підставі угод, що передбачає звуження меж вимог, які можуть ставити в апеляції суб`єкти оскарження.

Положеннями ч. 4 ст. 475 КПК встановлено, що вирок на підставі угоди може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 394 КПК передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно на підставах: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, установлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно із ч. 4 ст. 469 КПК угода не може бути укладена.

Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч. 2 ст. 473 КПК (див. Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 523/13129/17)

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вирок на підставі угоди про визнання винуватості, в якій прохає перекваліфікувати його дій з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання з застосуванням ст.ст.69, 75 КК України у вигляді штрафу.

Встановлено, що 14 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000983 між прокурором Шепетівської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_2 в присутності захисника останнього укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для цього кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК, який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину і погодився з юридичною оцінкою його дій.

Згідно із вказаною угодою про визнання винуватості сторони погодились на призначення ОСОБА_2 узгодженого покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна крім житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК. Зі змісту зазначеної вище угоди вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_2 роз`яснено зміст положень ч. 4 ст. 474 КПК та наслідки укладення цієї угоди, і останній своїм підписом підтвердив, що він цілком розуміє ці наслідки.

Як вбачається із матеріалів провадження, вирок ухвалений за згодою ОСОБА_2 при призначення покарання, судом виконані вимоги, передбачені ч.4,6,7 ст.474 КПК України.

Статтею 398 КПК передбачено, що, отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам статті 396 КПК і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК, зокрема, крім випадків оскарження прокурором вироку на підставі угоди про визнання винуватості з інших підстав, ніж призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, а також затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно із ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена (п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК).

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено, є вичерпним.

Таким чином, вважаю, що апеляційна скарга обвинуваченого була подана на судове рішення з підстав, з яких воно не може бути ним оскарженим згідно з положеннями п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 392, 398, 399 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 , за ч.2 ст.307 КК України.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_3