Справа №: 941/865/21
провадження №: 1-кп/398/203/24
УХВАЛА

Іменем України

"16" лютого 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про закриття об`єднаного кримінального провадження №0000595 від 03.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання прокурора Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 про закриття об`єднаного кримінального провадження №0000595 від 03.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що у провадженні сектору дізнання Олександрійського районного відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000595 від 03.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування проведено слідчі дії, направлені на розкриття кримінального правопорушення, однак встановити причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення особу не уявилося можливим. Повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні не здійснювалося. Враховуючи, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 358 КК України відноситься до категорії проступків та з моменту його скоєння минув строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, прокурор, посилаючись на п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, просить суд закрити вказане кримінальне провадження.

Дану справу було призначено до підготовчого судового засідання.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання закриття об`єднаного кримінального провадження №0000595 від 03.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав письмові заперечення на клопотання прокурора у яких просить у його задоволенні відмовити.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000595, відомості про яке 03.11.2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 щодо підроблення документів ОСОБА_6 , та оформлення у власність земельної ділянки розміром 10,16 га, яка належала покійному ОСОБА_7 , та земельної ділянки розміром 10,54 га, яка належала покійній ОСОБА_8

23.10.2020 року, за аналогічною заявою ОСОБА_5 були внесені відомості до ЄРДР за №0000068 за ч. 1 ст. 358 КК України.

Оскільки обидва кримінальні провадження були зареєстровані за одним і тим самим фактом, 22.02.2021 року вони були об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000595.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.06.2006 року постановою в.о. державного нотаріуса Петрівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на всю спадщину (крім обов`язкової частини) після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема на земельну ділянку, яка розташована на території Петрівського району Кіровоградської області (том1 а.с.61).

В постанові нотаріус зазначає, що свідоцтво про право на спадщину може бути видано на ім`я ОСОБА_6 , дочки померлого. ОСОБА_5 , є пенсіонером і має право, згідно ст.1241 ЦК України, на обов`язкову частину.

Підставою для набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку площею 10,16 га, кадастровий номер:02:000:0018, став заповіт батька ОСОБА_10 , посвідчений 25.03.2005 року секретарем Червоноконстантинівськоі Сільської ради ОСОБА_11 , за присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Даним заповітом померлим здійснено розпорядження про передачу ОСОБА_6 вказаної земельної ділянки.

У подальшому даний заповіт став підставою для прийняття рішення Петрівського райсуду від 19.12.2006 року про визнання право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_6 , на виконання якого видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії КР№040425 від 04.08.2007 року.

Також, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання правочину заповіту від 25.03.2005 року на ім`я ОСОБА_6 недійсним, визнання дійсним заповіту від 18.11.2003 року на його ім`я. Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08.02.2011 року рішення Петрівського районного суду від 12.12.2008 року залишено без зміни, тобто прийнято остаточне рішення щодо права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 10,16 га.

16.05.2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд даної справи у зв`язку з нововиявленими обставинами. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2012 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Петрівського районного суду від 12.12.2008 року було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 31.07.2012 року ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2012 року залишено без змін.

18.08.2017 року проведено допит потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що здійснено злочинне посягання групою осіб на його законне право на спадщину.

Окрім цього в ході допиту як свідка ОСОБА_6 встановлено, що зі своїм рідним братом ОСОБА_5 вона не спілкується по причині того, що останній пише на неї скарги з приводу незаконного заволодіння нею земельними ділянками розміром 10,16га та 10,54 га, котрі розташовані на території Червоноконстантинівської Сільської ради Петрівського району. Ділянка розміром 10,54 га належала її покійній матері та право власності на дану ділянку було визначено за батьком ОСОБА_7 . ОСОБА_5 з метою того, щоб батько написав на нього заповіт почав приїздити до нього декілька разів на місяць, а потім кинув батька і поїхав в м. Миколаїв. Також писав листа до головного управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської обласної держадміністрації з приводу того щоб помістити батька до будинку-інтернату. Дізнавшись про це батько категорично відмовився влаштовуватися до будинку - інтернату і написав заповіт на користь ОСОБА_14 на земельну ділянку розміром 10,16 га.

Також в ході допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , які були присутніми при складанні заповіту ОСОБА_13 встановлено, що ОСОБА_7 особисто все рухоме і не рухоме майно заповів своїй доньці ОСОБА_6 про що було складено заповіт без будь-яких порушень чинного законодавства, який був завірений у нотаріальній конторі.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 31 частини першої цієї статті.

Пунктом 3-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

При цьому, Касаційний кримінальний суд в складі Верховного суду в постанові від 22.05.2018 у справі №665/2387/14-к вказав, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Згідно ч.4 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 31 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, які є диференційованими в залежності від тяжкості кримінального правопорушення.

Згідно з приписами ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст. 358, є кримінальним проступком (за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до двох років).

Згідно положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк не більше двох років.

Відповідно до положень ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Висновок щодо обрахунку строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20: «У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.»

Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, від 05.04.2021 року у справі № 328/1109/19 сформульовано висновок щодо застосування норми права, у якому зазначено, що закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку.

Приймаючи до уваги, що у об`єднаному кримінальному провадженні №0000595 від 03.11.2013 року особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, не встановлено, з часу його вчинення минуло більше п`яти років, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.ст. 284, 314, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття об`єднаного кримінального провадження №0000595 від 03.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000595 від 03.11.2013 року закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1