Номер провадження: 11-сс/813/1609/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2023 року в кримінальному провадженні №0000291 від 30.08.2022 року, стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України в кримінальному проваджені №0000291 від 30.08.2022 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що доводи сторони захисту про необґрунтованість та незаконність повідомлення про підозру є безпідставними, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 05.06.2023 року за ч.1 ст.296 КК України є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст.277 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 05.06.2023 року

Захисник посилається на те, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, оскільки не містить складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Захисник вважає, що повідомлення про підозру складено та погоджено за відсутності доказів факту вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також містить неправдиві відомості, зокрема щодо місця реєстрації останнього.

Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_8 , який до апеляційного суду не з`явився, захисник ОСОБА_7 повідомив, що останній перебуває за кордоном та вважав можливим здійснювати розгляд за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлені наступні обставини кримінального провадження.

30.08.2022 року до ЄРДР №0000291 були внесені відомості з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.296 КК України.

Досудове розслідування даного кримінального провадження проводиться сектором дізнання ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, а процесуальне керівництво здійснює прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2022 року було задоволено клопотання дізнавача СД ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить ОСОБА_10 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , з метою виявлення кислоти, розчинника, захисного шолому для їзди на мотоциклі, спортивного костюму темно-сірого кольору (справа №522/11599/22, провадження №1-кс/522/5443/22).

05.06.2023 року дізнавачем СД ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 складено та погоджено прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, скоєного за наступних обставин.

29.08.2022 року, у денний час, більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 перебував за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, буд.29, де побачив припаркований автомобіль «Ford Fiesta», синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний намір на вчинення хуліганських дій.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_8 29.08.2022 року, приблизно о 15:55 год., більш точний час не встановлено, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул.Пастера, буд.29, грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, умисно облив транспортний засіб потерпілої ОСОБА_11 «Ford Fiesta», синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , рідиною для зняття старої фарби, внаслідок чого лакофарбове покриття транспортного засобу було пошкоджено, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток в розмірі 41385,40 грн.

Після вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального проступку.

З оскарженої ухвали вбачається, що із вказаним повідомленням про підозру ОСОБА_8 було повідомлено заочно, підозра направлялася засобами поштового зв`язку за останнім відомим місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, матеріали кримінального провадження містять рапорт від 20.06.2023 року, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 було відвідано місце мешкання родичів ОСОБА_8 , проте невідома жінка відмовилася отримувати повідомлення про підозру і називати свої анкетні дані співробітникам поліції.

Захисник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою в порядку п.10 ч.1 ст.303 КПК про скасування повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.291 КК України від 05.06.2023 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно існування підстав для скасування повідомлення про підозру, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 276 КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у таких випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.278 КПК письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту її затримання.

Відповідно до ст.279 КПК у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст.278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлює, що кожен, хто притягується до кримінальної відповідальності, має право бути терміново та докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому звинувачення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК, у відповідності до положень п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Стаття 2 КПК передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, слід констатувати, що положення п.10 ч.1 ст.303 КПК чітко визначають момент, з початку якого повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру може бути оскаржене підозрюваним, його захисником чи законним представником, зокрема після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Перевіривши доводи скарги сторони захисту на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000291 від 30.08.2022 року, за результатами дослідження матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність тверджень сторони захисту про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді та існування підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_12 , з огляду на таке.

Кримінальним процесуальним законом не визначений конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру.

Однак, системний аналіз положень статей 276-278 КПК свідчить про те, що можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

1. Неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру, а саме:

- повідомлення про підозру складено слідчим, дізнавачем, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення);

- зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого, дізнавача або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного;

- підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК);

2. Порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а саме:

- підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення порядку його вручення (наприклад, якщо на момент вручення підозри закінчився строк досудового розслідування);

- порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою).

3. Необґрунтованість підозри, а саме:

- повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист;

- аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- матеріали кримінального провадження не містять даних, які б вказували на заподіяння шкоди.

Апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування дотримано порядок вручення повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні, а з огляду на відповідність складеної підозри вимогам ст.277 КПК, її не можна визнати незаконною та врученою всупереч вимогам КПК, що могло б слугувати підставою для її скасування.

Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а лише з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Аналіз норм Кримінального процесуального законодавства дає підстави дійти висновку про те, що КПК оперує поняттям доказування, яке у даному випадку втілюється у понятті «обґрунтованість підозри», а також у стандарті «достатніх підстав».

Разом з тим, чинним КПК України не визначено саме поняття «обґрунтованість підозри».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, при повідомлені особі про підозру при вказаних обставинах, КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Аналогічно, в п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» наведено поняття «обґрунтована підозра», яке означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 73 рішення «Степуляк проти Молдови» (Stepuleac v. Moldova), 8207/06, від 06 листопада 2007 року, ЄСПЛ вказує на те, що інформація, яка перебуває у розпорядженні об`єктивного спостерігача, повинна давати можливість останньому дійти висновку щодо можливості причетності особи до вчинення конкретного правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Крім того, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, правильність кваліфікації цих дій, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Враховуючи положення п.14 ч.1 ст.3 КПК, відповідно до якої повідомлення про підозру є лише початковою стадією притягнення до кримінальної відповідальності, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів у кримінальному провадженні таких же високих вимог, як під час прийняття рішення про висунення обвинувачення чи прийняття рішення судом по суті розгляду обвинувального акта.

Як убачається із оскарженої ухвали слідчого судді, 05.06.2023 року у зазначеному кримінальному провадженні складено та заочно повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Встановивши наведені обставини, а також те, що можлива причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 05.06.2023 року відповідає вимогам ст. 277 КПК, є законним та вмотивованим.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру від 05.06.2023 року, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального проступку, оцінка яким на предмет їх допустимості, належності та достатності для висновку про винуватість особи має бути надана судом за результатами досудового розслідування, у випадку висунення обвинувачення та направлення обвинувального акта до суду.

В свою чергу, стороною захисту оспорюється обґрунтованість підозри з посиланням на некоректність підозри та відсутність доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального проступку, відсутність складу кримінального правопорушення, відсутність ознаки особливої зухвалості вчинення протиправного діяння.

Натомість, вказані доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри з огляду на вище зазначені обставини, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки на даній стадії кримінального провадження вирішується питання щодо обґрунтованості підозри у причетності підозрюваного до скоєння інкримінованого кримінального проступку, а вирішення питання щодо доведеності вини, доведеності кваліфікуючих ознак кримінального проступку, остаточної кваліфікації його дій буде вирішено при завершенні досудового розслідування або на стадії розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення у суді.

Водночас як убачається із повідомлення про підозру від 05.06.2023 року, матеріали кримінального провадження, які на вказану дату були в розпорядженні органу досудового розслідування, містили докази, які відповідали мінімальному стандарту «достатніх підстав», передбачених п.3 ч.1 ст.276 КПК, оскільки в них вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини відповідно до висунутої підозри, зокрема наявності в його діях суб`єктивної та об`єктивної сторони інкримінованого йому кримінального правопорушення, в якому вказані елементи складу кримінального проступку можуть виявитися вирішальними для висновку про наявність в діях особи складу кримінального правопорушення, не можуть бути оцінені слідчим суддею та судом апеляційної інстанції на стадії розгляду скарги на повідомлення про підозру, оскільки ці обставини потребують ретельної та повної перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні під час судового розгляду обвинувального акта при прийнятті остаточного рішення по справі.

З огляду на наведене, доводи сторони захисту стосовно відсутності складу кримінального правопорушення та кваліфікуючої ознаки «вчинення із особливою зухвалістю», на даний час є передчасними та мають бути перевірені в ході подальшого досудового розслідування та судового розгляду по суті обвинувачення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, зокрема: воно складено дізнавачем, за погодженням прокурора; у ньому зазначено прізвище та посада дізнавача, який здійснював повідомлення; анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце реєстрації, громадянство) особи, якій повідомлено про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , у тому числі дата, час, місце його вчинення; а також інші суттєві обставини, які відомі на момент повідомлення про підозру. Крім того, у повідомленні про підозру ОСОБА_8 зазначені права підозрюваного, міститься підпис дізнавача, прокурора.

Щодо доводів сторони захисту про порушення порядку повідомлення про підозру, з посиланням на те, що в повідомленні про підозру невірно зазначене місце реєстрації ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

В судовому засіданні прокурором повідомлено, що вказана адреса ОСОБА_8 в повідомлені про підозру від 05.06.2023 року була зазначена згідно особової картки ОСОБА_8 . Державної міграційної служби, копію якої прокурором надано суду.

Тобто дізнавачем та прокурором була зазначена остання відома адреса ОСОБА_8 , яка повідомлена Державною міграційною службою.

Також прокурор вказала, що повідомлення надсилались на номер мобільного телефону ОСОБА_8 , які були прочитані, однак залишені без відповіді. Крім того вживались заходи з метою повідомлення ОСОБА_8 через родичів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , проте вони відмовилася отримувати повідомлення про підозру для ОСОБА_8 та повідомляти свої дані.

Тобто органом досудового розслідування вживались всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_8 про підозру.

Доводи захисника про те, що згідно пояснень цивільної дружини підозрюваного ОСОБА_13 вони разом із ОСОБА_8 проживають за адресою: АДРЕСА_3 , та за вказаною адресою повістки і виклики від поліції не надходили, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки проживання ОСОБА_8 за цією адресою нічим не підтверджується, як і статус ОСОБА_13 як цивільної дружини підозрюваного.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_8 з 28.05.2023 року виїхав на відпочинок за кордон та з того часу на території України не перебував, а тому не міг отримати повідомлення про підозру, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки як було повідомлено прокурором в судовому засіданні, ОСОБА_8 після його виїзду закордон в травні 2023 року, повертався в Україну, однак в подальшому знову виїхав закордон, де перебуває по теперішній час.

Вказані обставини підтверджуються копією закордонного паспорта ОСОБА_8 , яка долучена захисником, що свідчить про те, що після повідомлення про підозру, ОСОБА_8 все ж таки перебував на території України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального проступку, оцінка яким на предмет їх допустимості, належності та достатності для висновку про винуватість особи має бути надана судом за результатами досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та повідомлення про підозру, апеляційним судом не встановлено.

Оскільки доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2023 року, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, від 05.06.2023 року в кримінальному провадженні №0000291 від 30.08.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4