Провадження № 1-кп/201/965/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001277 від 17.08.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.10.2001 Гагарінським районним судом м. Севастополя за ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 229-6, 42 УК УРСР до позбавлення волі на 2 роки із іспитовим строком 2 роки;

- 03.06.2003 Костянтинівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

- 26.12.2006 Костянтинівським міським судом Донецької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці;

- 03.12.2009 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; 28.03.2011 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк - 6 місяців 14 днів;

- 11.11.2011 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.3 ст.186, ст.ст.70,71КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- 07.02.2012 Сакським міськрайонним судом АР Крим за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

- 02.09.2019 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту;

- 09.10.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.309 КК України та за внесеними змінами ухвалою Донецького апеляційного суду від 19.12.2019 року призначено остаточне покарання із застосуванням ч.4 ст.70, ч.1 ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць;

- 25.05.2020 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.10.2019 по 19.12.2019 включно та з 20.12.2019 по 24.05.2020 включно. 04.10.2022 звільнений з Катеринівської ВК № 46 умовно-достроково згідно ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 26.09.2022 року, невідбутий строк покарання - 1 рік 3 місяці 26 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

24.02.2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-IX від 15.03.2022 (реєстровий №7168) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2212-IX від 21.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2263-IX від 22.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2500-IX від 15.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2738-IX від 16.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3057-IX від 02.05.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3275-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за умисний корисливий злочин, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, 08.08.2023 у період часу з 08 години 00 хвилин по 08 годину 30 хвилин, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні будинку №39Г по вул. Жуковського у м. Дніпро, побачив на столі мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 03 Core», (SM-A032F/DS), 32 GB, вартістю 2895 гривень 80 копійок, в якому була сім-карта мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, що належать потерпілому ОСОБА_5 , який ОСОБА_3 визначив об`єктом свого злочинного посягання та в останнього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Після чого, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяв раніше виявлений мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 03 Core», (SM-A032F/DS), 32 GB, вартістю 2895 гривень 80 копійок, в якому була сім-карта мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить та утримуючи вказане майно при собі, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 2895 гривень 80 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати. Повідомив, що викрадений телефон здав в ломбард і отримав за нього 1000 грн.

3.Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, покарання призначити на розсуд суду.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечував.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси.

Суд також враховує, що завдяки діям працівників поліції, викрадений телефон повернуто потерпілому ОСОБА_5 із ломбарду «Онікс».

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше багаторазово судимий за злочини проти власності, востаннє 25.05.2020 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. 04.10.2022 звільнений з Катеринівської ВК № 46 умовно-достроково згідно ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 26.09.2022 року, невідбутий строк покарання - 1 рік 3 місяці 26 днів.

Втім ОСОБА_3 на шлях виправлення не став і протягом умовно-дострокового звільнення від покарання, а саме 08.08.2023, знов вчинив корисливий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, схильність до злочинної діяльності і вперте небажання ставати на шлях виправлення.

Частиною 4 ст. 81 КК України передбачено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання, нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами покарання" передбачено, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком вважається, зокрема, частина покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

Тому суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст. 71 і 72 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання, призначене вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.05.2020 року.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому при призначенні покарання ОСОБА_3 суд не вбачає підстав для застосування положень статей 69 та 75 КК України, оскільки він вчинив новий злочин, будучи звільненим від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, що вказує на те, що він не став на шлях виправлення та на його суспільну небезпечність.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову

У даному кримінальному провадженні потерпілим до обвинуваченого цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, не пред`явлено.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

12.10.2023 ОСОБА_6 взятий під варту.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 10.12.2023 із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 214 720,00 грн і покладених у разі внесення застави обов`язків.

Тому строк відбування покарання слід обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 12.10.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати в строк покарання строк тримання під вартою з 12.10.2023 року по день винесення цього вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 214 720,00 грн слід скасувати.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити з огляду на те, що ОСОБА_3 засуджений до покарання, яке слід відбувати реально, що забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 200,00 грн, у зв`язку із проведенням судової експертизи, які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.05.2020 року, остаточно визначивши до відбування покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

ОСОБА_3 початок строку відбуття призначеного покарання обчислювати з 12.10.2023, зарахувавши йому до строку відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 12.10.2023 по 30.10.2023 у відповідності як один день попереднього ув`язнення рівний одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 214 720,00 грн - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати на проведення судової експертизи в сумі 200,00 грн (а.п. 31).

Цивільний позов не пред`явлений.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 03 Core», (SM-A032F/DS), 32 GB, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а.п. 70), - залишити останньому за належністю;

- диск DVD-R, наданий адміністрацією ломбарду «Онікс» - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 51);

- диск DVD-R, наданий адміністрацією магазину «Продукти-25» ТОВ «АТБ-маркет» - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 78);

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1