В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1852/23

Провадження № 1-кп/348/144/24

13 лютого 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 12 червня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Микуличин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні має трьох малолітніх дітей, військовозобов`язаний, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 статтею 345 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

12 червня 2023 року близько 00 години 30 хвилин, наряд сектору реагування патрульної поліції Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області у складі інспектора СРПП ОСОБА_7 та поліцейського СРПП ОСОБА_8 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, перебуваючи у форменому одязі, виконуючи свої службові обов`язки по охороні публічного порядку та нагляду за безпекою дорожнього руху, у складі екіпажу рухались на службовому автомобілі вулицею Шевченка у селищі Делятин Надвірнянського району.

В цей час на вказаній вулиці працівниками поліції було виявлено транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «21063» реєстраційний НОМЕР_1 , який при виявленні працівників поліції зупинився на узбіччі.

Оскільки транспортний засіб рухався під час комендантської години працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до представились йому та попросили в нього для перевірки реєстраційні документи на транспортний засіб і посвідчення водія. Під час спілкуванняу водія виявили ознаки алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_5 , вийшовши із автомобіля з метою проходження

тесту на стан алкогольного сп`яніння почав висловлюватись у бік працівників

поліції нецензурною лайкою.

Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті уникнення відповідальності за водіння транспортним засобому стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки по голові працівника поліції ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забію м`яких тканин потиличної ділянки голови у вигляді синця та набряку, забою м`яких тканин лівої кисті у вигляді синця та набряку, які відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

3. Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю.

Суду пояснив, що 12 червня 2023 року відпочивав із дружиною і друзями в сауні, після чого близько 00 години 30 хвилин поїхали продовжити гуляти. Він рухався на власному автомобілі ВАЗ-2106 вулицею Шевченка у селищі Делятин Надвірнянського району.

Його зупинили працівники поліції за порушення комендантської години, спросили документи, на що він надав свої документи.

У подальшому відбувся конфлікт із працівниками поліції за його участі, його дружині і друзів. Він висловлювався лайкою на працівників поліції. Поліцейський виявив у нього ознаки сп`яніння. Він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки перед тим випив 3-4 стакани горілки. До проходження на місці огляду на стан алкогольного сп`яніння наніс два удари кулаком правої руки по задній частині голови працівника поліції ОСОБА_7 . Після чого втік, оскільки злякався підкріплення поліції.

Він розумів, що перед ним знаходиться працівник поліції, які виконували службові обов`язки, оскільки вони мали поліцейську форму і знаходились на патрульному автомобілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні злочину покаявся, шкодує за свій вчинок, запевнив суд, що подібного більше не повторить, просить суворо його не карати. Заподіяну злочином шкоду відшкодував.

Свої дії обвинувачений мотивував тим, що він хотів уникнення відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що на даний час він офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, одружений, має трьох малолітніх дітей на утриманні, має задовільний стан здоров`я, підписав контракт на проходження військової служби на три роки.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор у судовому засіданні поставив питання щодо недоцільності дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні, та клопотав перед судом обмежитися лише допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу, відповідно до положень ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Після роз`яснення стороні захисту положень ч.3 ст.349 КПК України, в тому числі, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини в апеляційному порядку, які ніким не оспорюються у даному кримінальному провадженні, захисник у судовому засіданні зазначив, що вважає за необхідне розгляд справи проводити у спрощеному порядку згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, вважав непотрібним досліджувати усі докази у справі та можливим проводити розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Положення ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені і зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, від нього поступила заява, в якій він просять справу розглядати в його відсутність. Претензій до обвинуваченого не має, не заперечує проти здійснення судового розгляду на підставі ч.3 ст.349 КПК. Просить покарання призначити не суворе.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК і обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням письмових доказів, що підтверджують наявність у потерпілого тілесних ушкоджень та їх тяжкість, вивчення даних, що характеризують особу обвинуваченого та дослідженням матеріалів про речові докази і процесуальні витрати.

Відповідно до Висновку експерта №154 від 13.06.2023 року, у потерпілого ОСОБА_7 встановлені такі тілесні ушкодження: забій м`яких тканин потиличної ділянки голови у вигляді синця та набряку, забою м`яких тканин лівої кисті у вигляді синця та набряку, забій м`яких тканин лівої кисті у вигляді синця та набряку, а також синець ділянки правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З матеріалів про речові докази випливає, що на досудовому розслідуванні речовими доказами визнані: DVD диск, на якому наявні відеозаписи реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери, які використовувались нарядом КІЛ -14 Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Також в судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що саме він у стані алкогольного сп`яніння наніс два удари кулаком правої руки по голові працівника поліції під час виконанням ним службових обов`язків,чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, за вказаних у вироку обставинах, і беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового розгляду доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_5 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.345КК України.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, суд вважає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинений не тяжкий злочин.

Судом також враховуються обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Так, визначаючи міру покарання суд враховує, що обвинуваченим вчинене одне закінчене умисне кримінальне правопорушення (злочин), суспільна небезпечність якого полягає в порушенні нормальної роботи правоохоронного органу, створенні перешкод для виконання працівниками зазначених органів своїх службових обов`язків, підрив їх авторитету, заподіяння шкоди їх здоров`ю.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 випливає, що він має визначене і постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, має добрий стан здоров`я, на обліку у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебуває, за соціальними зв`язками: одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працездатний, однак офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід від виконання робіт по найму у місцевого населення, раніше не судимий.

Згідно висновків досудової доповіді у обвинуваченого високий ризик вчинення повторного правопорушення та високий ризик небезпеки, який він становить для суспільства, а тому орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Зазначений висновок органу пробації не є достатньо обґрунтованим. Орган пробації в повному обсязі не дослідив особу обвинуваченого ОСОБА_5 та не дав мотивований висновок оцінки особи та ризиків, не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а тому суд не бере до уваги зазначений висновок.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням наявності обставин, які як пом`якшують покарання, так і обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи його особу, що він в цілому по матеріалах справи характеризуються добре, враховуючи його ставлення до вчиненого злочину, розкаяння, суд, керуючись ст.ст.65-67 КК України, знаходить можливим призначити ОСОБА_5 основне покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією статті.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання має бути не лише карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання у межах санкції частини статей відповідатиме вчиненому і сприятиме виправленню обвинуваченого й запобіганню вчинення нових злочинів.

З урахуванням наявності обставин, які як пом`якшують покарання обвинуваченого так і обтяжують покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, який в цілому по матеріалам справи характеризуються позитивно, враховуючи його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, розкаяння, висловлення жалю з приводу вчинених дій, відсутність з боку потерпілого у справі претензій щодо відшкодування заподіяної злочином шкоди, а також враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості його наслідків, думку потерпілого з приводу призначення покарання, який наполягав на обрані не суворого покарання для обвинуваченого, суд, керуючись ст.ст.65-67 КК України, вважає за необхідне з кількох альтернативних покарань, передбачених частиною другою статті 345 КК, обрати обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, зокрема, його вік та стан здоров`я, сімейний стан і наявність трьох дітей на утриманні, його бажання піти на військову службу для захисту Батьківщини, конкретні обставини кримінального провадження, суд вважає, що покарання в максимальному розмірі буде несправедливим через надмірну суворість.

З огляду на обставини і наслідки вчинення кримінального правопорушення, зокрема спосіб нанесення тілесних ушкоджень, враховуючи особу винного, визнання ним своєї вини, а також обставини, що обтяжують покарання, думку потерпілого з приводу покарання, таке покарання йому слід призначити на рівні середньої межі, встановленої законом.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що мета покарання - виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових злочинів буде досягнута при призначенні основного покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, скоєних ОСОБА_5 , дані про його особу, а також враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд, керуючись ст.ст.75,76 КК України, прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на певний строк із покладанням на засудженого обов`язків, встановлених законом.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

На досудовому розслідуванні обвинуваченому запобіжний захід не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК Українита призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.ст.75,76КК України ОСОБА_5 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувати.

Речові докази: DVD диск, на якому наявні відеозаписи реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери, які використовувались нарядом КІЛ -14 Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1