Справа № 214/901/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 03.01.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянство Україна, який має професійно-технічну освіту, не одружений, не працевлаштований, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2024 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні буд. АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , який знаходився у шафі в кімнаті вказаного приміщення, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 в той момент спав, діючи умисно, з метою подальшого повернення паспорта потерпілому за грошову винагороду, скористався відсутністю уваги зі сторони потерпілого, заволодів паспортом громадянина України, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документ № НОМЕР_1 , виданий 29.06.2021, орган, що видав №1229, шляхом викрадення останнього з шафи кімнати вказаного приміщення. Після цього, ОСОБА_3 покинув місце скоєння кримінального проступку та розпорядився викраденим паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.3 ст.357 КК України, за ознаками: незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, визнав в повному обсязі по обставинах, зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що в перших числах січня 2024 року, точної дати та часу він не пам`ятає, він зустрівся з ОСОБА_6 , з яким в подальшому здали металолом на пункті збору, а на отримані кошти купили горілки, яку вживали разом за місцем проживання ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 заснув, він з власної користі вирішив з шафи кімнати вказаного приміщення викрасти паспорт громадянина України, який належить ОСОБА_6 , з метою подальшого повернення паспорта потерпілому за винагороду. Розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він повністю підтверджує покази обвинуваченого ОСОБА_3 про обставини, за яких за місцем його проживання останнім було викрадено паспорт громадянина України, який йому належить. Він дійсно не бачив, як обвинувачений ОСОБА_3 викрав його паспорт, оскільки спав. На час розгляду справи паспорт йому повернутий. Він не має претензій будь-якого характеру до обвинуваченого.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_6 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визначаються визнання вини та щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд також враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , віднесене до категорії кримінальних проступків, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий (т.2 а.с. 36), не одружений, за місцем проживання характеризується опосередковано (т.2 а.с. 39), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с. 37-38).

Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

За таких обставин, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим з урахуванням його матеріального становища, приходить до висновку, що йому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.3 ст.357 КК України, чинної на час вчинення діяння.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Наявність процесуальних витрат не встановлена.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речові докази: паспорт громадянина України, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документ № НОМЕР_1 , виданий 29.06.2021, орган, що видав №1229, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити у останнього, дозволивши розпоряджатися ним на власний розсуд (т.2 а.с. 21).

Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №214/901/24, провадження №1-кп/214/567/24.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1