ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3057/23 Справа № 202/3/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року, ухваленого в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красний Лиман Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду головного інспектора відділу організації профілактичної робот і Краматорського районного управління Головного управління ДСНС України в Донецькій області,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні № 0000408, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Також вирішено позбавити ОСОБА_5 спеціального звання майора служби цивільного захисту.

Долю речових доказів вирішено.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він будучи працівником правоохоронного органу, складеної ним присяги не дотримався та в порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. 108 Кодексу цивільного захисту України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, в першій половині червня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, маючи злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, діючи в інтересах держави агресора, перебуваючи біля будівлі КЗ «Лиманський центр безпеки громадян» за адресою: Донецька область, м. Лиман, пров. Бригадний, 6/1, зустрівся з представниками так званої «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, та добровільно перейшов на бік ворога, в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану. В ході вказаної зустрічі ОСОБА_5 надав згоду представникам РФ на добровільний вступ на посаду до структурного підрозділу окупаційної адміністрації РФ, а саме незаконного органу так званого «МЧС ДНР» на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорського району Донецької області.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 2 ст. 111 КК України, а саме, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

В апеляції (з урахуванням доповнень):

- захисник просить скасувати вирок та постановити новий, яким виправдати ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю скоєння ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок є незаконним, необґрунтованим внаслідок невідповідності висновків, викладених у вироку суду, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що винуватість ОСОБА_5 не доведена допустимими, належними та переконливими доказами поза розумним сумнівом. Вважає, що мотив дій обвинуваченого не встановлений, а умисел в його діях на державну зраду не доведений, у зв`язку з чим суд має ухвалити виправдовувальний вирок.

Зазначає, що фактичні підстави, з яких ОСОБА_5 вступив на посаду до незаконного органу так званого «МЧС ДНР» на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорського району Донецької області, не встановлені, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_5 не допитувався та відповідно мотиви його вчинку не відомі.

Інші докази, покладені в основу вироку, не доводять умисел обвинуваченого на скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Заслухавши захисника обвинуваченого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її доводів та вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права , з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним кодексом України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази є належними та допустимими, оцінені судом в їх сукупності з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану

Розгляд даного кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, будь-яких заяв та клопотань до суду не надсилав. Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язкової участі захисника. Всі можливі, передбачені кримінальним процесуальним законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя дотримані, що відповідає та узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, наведеною, зокрема у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року та «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року.

Доводи захисника обвинуваченого зводяться до недоведеності вини ОСОБА_5 поза розумним сумнівом, звертаючи увагу на те, що мотив дій обвинуваченого не встановлений, а умисел в його діях на державну зраду не доведений, у зв`язку з чим суд має ухвалити виправдовувальний вирок.

Такі доводи захисника колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що спростовуються наступним.

Так, відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України настає за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, в тому числі, у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, який означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна перебуває в умовах воєнного стану.

Перехід на бік ворога є закінченим злочином з того моменту, коли громадянин України виконав в інтересах ворога певні дії на шкоду України.

Суб`єктивна сторона державної зради характеризується виною у виді прямого умислу, тобто винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану і бажає цього.

Мотивом державної зради можуть бути користь, помста, бажання полегшити виїзд на постійне місце проживання в іншу країну, тощо, у зв`язку з чим суд першої інстанції при ухваленні вироку обґрунтовано встановив, що в даному випадку мотив не впливає на кваліфікацію діяння ОСОБА_5 , оскільки суспільна небезпечність його дій, в тому числі, виразились у тому, що обвинувачений допомагає державі - агресору створити вертикаль незаконних органів влади.

Отже, в цьому кримінальному провадженні обвинувачений, який у період окупації мав службове звання майора служби цивільного захисту, займав посаду головного інспектора відділу організації профілактичної роботи Краматорського районного управління ГУ ДСНС України у Донецькій області, в першій половині червня 2022 року, діючи в інтересах держави агресора, перебуваючи біля будівлі КЗ «Лиманський центр безпеки громадян» за адресою: Донецька область, м. Лиман, пров. Бригадний, 6/1, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вступив на посаду до структурного підрозділу окупаційної адміністрації рф, а саме незаконного органу так званого «МЧС ДНР» на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорського району Донецької області, що і утворює склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України.

Крім того, вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - працівників Краматорського районного управління Головного управління ДСНС України у Донецькій області, безпосередньо допитаних судом першої інстанції, які кожен окремо підтвердили перехід ОСОБА_5 на бік ворога.

Надані пояснення свідків є послідовними, логічними, суттєвих розбіжностей між собою не мають і є такими, що повністю узгоджуються з іншими дослідженими доказами.

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується безпосередньо дослідженими судом першої інстанції доказами та вмотивовано покладених в основу вироку, а саме, протоколу огляду від 14.10.2022 року, відповідно до якого, предметом огляду є документи, добровільно видані 14.10.2022 для огляду та вилучення свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , вилучених останнім за місцем дислокації 21 ДПРЗ у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , після деокупації м. Лиман Донецької області, які підтверджують службу ОСОБА_5 у «Министерстве черезвычайных ситуаций» так званої «Донецкой народной республики»; протоколи огляду від 12.07.2022 року, від 12.07.2022 року, в тому числі, й за участю свідка ОСОБА_9 , від 14.07.2022 року за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких об`єктами огляду є відеозаписи, які викладені в мережі Інтернет, та які беззаперечно фіксують службу ОСОБА_5 у «Министерстве черезвычайных ситуаций» так званої «Донецкой народной республики» та підтверджують перехід ОСОБА_5 на бік ворога в умовах воєнного стану в період збройного конфлікту вступив його на посаду незаконного органу так званого «МЧС ДНР» на тимчасово окупованій території м. Лиман Краматорського району Донецької області, чим вчинив злочин проти основ національної безпеки України.

Порушення вимог ст. 237 КПК України щодо проведення огляду веб-сайтів ані судом першої інстанції, ані колегією суддів не встановлено, а тому відсутні підстави для визнання вищезазначених протоколів огляду недопустимими доказами.

Враховуючи узгодженість між собою вказаних доказів за змістом в їх сукупності та взаємозв`язку за часом та характером подій, суд першої інстанції об`єктивно правильно визнав наведені та проаналізовані вище документовані дані про діяльність ОСОБА_5 як працівника «МЧС ДНР» окупаційних органів влади рф достовірними доказами та обґрунтовано поклав їх в основу свого вироку.

Колегія суддів зазначає, що вибір ОСОБА_5 залишитися та проживати на тимчасово окупованій території України, не розглядається, ані судом, ані органом досудового розслідування, як підстава для кримінального переслідування.

Таким чином, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду, і його умисні дії, що виразилися у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану, які правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 111 КК України.

При розгляді кримінального провадження в місцевому суді були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, висновки суду про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у вироку належним чином мотивовані, ґрунтуються на сукупності зібраних та всебічно оцінених доказах, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та необґрунтованими. Рішення місцевим судом прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

За наведеного, призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а тому підстав для виправдання ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю скоєння ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржений вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року, ухваленого в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4