Справа № 703/4176/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду у м. Сміла клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, військовослужбовця, призваного за мобілізацією, стрільця 2 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «солдат», діючи прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройній Сил України, затвердженого Законом України №548-ХЇУ від 24.03.1999, та ст. ст. 1,2 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом У країн №551-XIV від 24.03.1999, 09.03.2023 о 16 год. 00 хв. після вибуття у звільнення не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану до місця розташування 1 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд, в тому числі проживаючи у комунальному підприємстві «Готельний комплекс «Сміла», не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості до цього, поки 22.03.2023 самостійно не повернувся до місця розташування 1 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

17.07.2023, встановивши наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 , останньому повідомлено про підозру у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджуються зібраними доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2023 № 1164 за фактом неприбуття ОСОБА_4 вчасно на службу; матеріалами службового розслідування від 10.04.2023 № 867 за фактом неприбуття ОСОБА_4 вчасно на службу; протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; відповіддю КП «Готельний комплекс «Сміла» від 10.07.2023 № 7 щодо проживання ОСОБА_4 у вказаному готельному комплексі; іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

20 липня 2023 року слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб по 17.09.2023 включно, із можливістю внесення застави 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 134200 грн. 00 коп.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наданий час ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.

Оцінюючи особу підозрюваного, з урахуванням положень ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що ОСОБА_4 , працездатний, раніше не судимий, за місцем служби характеризується негативно, характер та обставини вчиненого ним правопорушення характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, що слугує підставою та є наявністю ризиків для застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно частини 7 статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою .

В зв`язку з чим прокурор просив задовольнити клопотання.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що не відчуває своєї провини, він не винуватий у вчиенні кримінального правопорушення, у нього були вагомі причини не з`являтись на службу оскільки його насильно хотіли відправити до м. Полтава, щоб він не зміг являтися на судові засідання. У готелі «Сміла» він проживав не весь час, а лише два дні. Весь цей час він намагався повернутись, дзвонив командування та на «гарячу лінію» Міністерства Оборони України. Військову частину залишив, бо хвилювався за своє здоров`я. Щодо ризику впливу на свідків вказав, що останні вже допитані, а свідки, про виклик яких він має намір заявити дадуть покази на його користь, тому здійснювати вплив на них також він не має намір. Просив врахувати, що йому потрібно лікуватись, а також те, що у нього є малолітня донька, яка наразі не отримує від нього фінансової допомоги, тому просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що прокурором не обґрунтовані ризики, вони є абстрактними, нічим не підтверджені. Просив врахувати не лише національне законодавство, згідно з яким не може бути застосовано альтернативний запобіжний захід ніж тривання під вартою, а і практику Європейського Суду з прав людини. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Як встановлено під час судового засідання, 20 липня 2023 року слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб по 17.09.2023 включно, із можливістю внесення застави 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 134200 грн. 00 коп., який в подальшому продовжувався Смілянським міськрайонним судом Черкаської області. Строк дії запобіжного заходу спливає 04 січня 2024 року.

Провести судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у строк дії вказаного запобіжного заходу не представляється можливим з об`єктивних причин, які не залежать від суду.

При застосуванні слідчим суддею щодо ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу та його продовженні, було враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрювався, а на даний час обвинувачується, особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, спосіб його життя, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання прокурора у судовому засіданні судом достовірно встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його неодноразовому продовженні, не зменшилися, не втратили свою актуальність та продовжують існувати на даний час.

Так, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (тяжкий злочин), може ухилятись від суду.

Також ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадження, зокрема військової частини НОМЕР_1 , які надали покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою зміни їх показів.

Окрім того, існує ризик, що ОСОБА_4 може іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, що може виразитись у створенні штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним версій свого захисту.

Також, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні.

Разом з тим, слід зауважити, що згідно частини 7 статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою .

Відтак, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також в зв`язку з неможливістю визначення альтернативного запобіжного заходу, у зв`язку з чим клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст.177, 178, 331, 336, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто по 22 лютого 2024 року включно.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 10 хв. 26 грудня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1