УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

м. Київ

справа № 991/9821/23

провадження № 51-54 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 листопада 2023 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2023 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 листопада 2023 року відмовлено у поновленні строку на оскарження та задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2023 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді від 17 листопада 2023 року, оскільки скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування ухвал слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 листопада 2023 року та Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2023 року і призначення нового розгляду в цьому суді.

Обґрунтовує тим, що слідчим суддею Вищого антикорупційного суду було прийнято рішення, яке не відповідає приписам ст. 21 КПК України. Стверджує, що цим суддею при постановленні рішення проігноровано ст. 307 КПК України, чим порушено вимоги цього Кодексу під час розгляду його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає необґрунтованими висновки апеляційного суду про те, що апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді подано з пропуском строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що під час оголошення резолютивної частини ухвали він був відсутнім, тому строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку; з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до положень ст. ст. 310, 424 КПК України ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 листопада 2023 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Ухвала судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2023 року про повернення апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 6 ст. 399 КПК України може бути оскаржена в касаційному порядку.

Разом з тим, хоча зазначене рішення суду апеляційної інстанції і є предметом перегляду суду касаційної інстанції, однак Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, при цьому згідно ч. 3 вказаної статті якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Отже, для особи, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене з викликом цієї особи, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Пунктом 4 частини 3 статті 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, у випадку, якщо таку скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду з огляду на конкретні обставини, що завадили подачі скарги у визначений законом строк.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку, а також не вказує причини пропуску, суддя-доповідач позбавлений можливості оцінити ці обставини і ухвалити рішення про поновлення строку.

Як убачається з доданої до касаційної скарги копії ухвали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим повернув йому подану ним апеляційну скаргу.

В обґрунтування ухваленого рішення суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, виходив із того, що оскаржувану ухвалу слідчого судді постановлено в судовому засіданні за участю ОСОБА_4 через що, виходячи з положень ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення розпочався з моменту оголошення резолютивної частини ухвали 17 листопада 2023 року, а закінчився 22 листопада 2023 року.

При цьому зазначив, що ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення слідчого судді лише 04 грудня 2023 року шляхом її направлення на адресу суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, клопотання про поновлення якого не заявляв.

Доводи ОСОБА_4 про те, що, оскільки він не був присутнім під час проголошення ухвали слідчим суддею (мав квиток на потяг на цей час), у зв`язку з чим, на його думку, ним не був пропущений строк на апеляційне оскарження вказаного рішення, перевірялися судом апеляційної інстанції та були визнані безпідставними.

При цьому апеляційний суд встановив, що ОСОБА_4 17 листопада 2023 року був присутній в судовому засіданні, надавав відповідні пояснення слідчому судді. У той же день слідчий суддя вийшла до нарадчої кімнати для постановлення судового рішення та проголосила його резолютивну частину. Таким чином ОСОБА_4 був обізнаний про факт постановлення слідчим суддею судового рішення 17 листопада 2023 року.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційна скарга надійшла з пропуском строку на апеляційнеоскарження і ОСОБА_4 не порушував питання про його поновлення, дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

З таким висновком погоджується й суд касаційної інстанції, адже наведені обставини свідчать про те, що апеляційний суд діяв у відповідності із вимогами кримінального процесуального закону.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданого до неї судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частиною 2 статті 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 листопада 2023 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3