Провадження №1-кс/303/171/24
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево заяву ОСОБА_4 про відвід судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-1 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-1 КК України.

01 лютого 2024 року по даній справі від обвинуваченого надійшла заява про відвід судді Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_5 . Заява про відвід мотивована тим, що вказаний суддя не може брати участь у процесі, оскільки з перших судових засідань демонструє неналежне виконання завдань кримінального провадження, умисно створює конфлікти інтересів держави, прокурора та захисту, створив нечуваний судовий прецедент, а також відмовив у задоволенні його заяви про відвід прокурора. Крім того зазначає, що суддя ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання не прийняв його заяву про виклик свідків, не врахував, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону. Оскільки він боїться сваволі судді ОСОБА_5 і не може довірити свою долю, чесне ім`я громадянина та поета зі світовою славою, а тому просить задовольнити його заяву про відвід.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід та просив її задовольнити. Крім того, подав заяву, в якій додатково зазначив, що в підготовчому судовому засіданні суддя ОСОБА_5 проігнорував його заяви про підроблення прокурором повідомлення про підозру. Також обвинувачений пояснив, що на його думку, суддя ОСОБА_5 , як людина, не поганий, але від своїх знайомих він дізнався, що даний суддя всього боїться. В даному кримінальному провадженні необхідно буде приймати сміливі рішення, на які суддя ОСОБА_5 не здатний. На його думку, суддя сам не радий, що змушений розглядати дане кримінальне провадження, а тому його необхідно звільнити від цього тягаря. Підсумовуючи свої пояснення обвинувачений зазначив, що саме прийняття суддею ОСОБА_5 ухвал, які не відповідають вимогам КПК України, і є на його думку підставою для його відводу.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід судді, вважає її не обґрунтованою та просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши заяву про відвід суд приходить до висновку, що заява про відвід судді ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 75 КПК України визначає підстави, за наявності яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні.

Заява про відвід судді може бути заявлена особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч.2 ст.80 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто повинен містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі в судовому провадженні.

Наведені обвинуваченим підстави відводу судді ОСОБА_5 не є обставинами, що відповідно до ст.75 КПК України виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Більшість вказаних заявником доводів заявленого відводу ґрунтуються винятково на його незгоді із ухвалами суду у кримінальному провадженні.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Слідчий суддя звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_5 в розгляді вказаної справи, не встановлено, та будь-яких доказів такої упередженості заява про відвід не містить, а незгода з процесуальним рішенням не може бути підставою для відводу.

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Так, судом встановлено, що жодних розумних мотивів для відводу заява не містить, в заяві відсутні факти і обставини, які на думку суду, можуть бути підставами для звернення із заявою про відвід судді, будь-якого розумного обґрунтування з відповідними доводами, доказами та мотивами своєї правової позиції заява також не містять. Крім того, доводи заяви полягають у незгоді з рішенням, яке буде ухвалено суддею ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, що може бути оцінено лише апеляційною інстанцією у порядку передбаченому процесуальним законом.

З урахуванням вище викладеного, приходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні відводу.

Керуючись ст.75, 80, 81 КПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ