Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/646/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія 152 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0001411 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Знам`янка Кіровоградської області, громадянин України, пенсіонер, не одружений, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений:

- за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді арешту строком на п`ять місяців;

- за ч.1 ст.129 КК України до покарання у виді арешту строком на шість місяців;

- за ч.2 ст.146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- ч.3 ст.152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

У відповідності з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховується з 15 серпня 2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, за період з 13 серпня 2019 року по день набрання законної сили даним вироком суду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, КЗ «Знам`янська міська лікарня імені А.В. Лисенка», витрати понесені лікарнею на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_10 в сумі 1115 (одна тисяча сто п`ятнадцять) грн. 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , в інтересах якої діє ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування, заподіяної кримінальним правопорушенням, майнової шкоди 1124 (одну тисячу сто двадцять чотири) грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , в інтересах якої діє ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування, заподіяної кримінальним правопорушенням, моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування, заподіяної кримінальним правопорушенням, моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу; зґвалтування неповнолітньої особи, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи; вчинив погрози вбивством за наявності реальних підстав у потерпілої побоюватися здійснення цих погроз; умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

12 серпня 2019 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_8 перебував поряд із парком, розташованим неподалік від вул. Поштова у с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, де побачив неповнолітню ОСОБА_10 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 , з метою реалізації умислу, направленого на зґвалтування ОСОБА_10 , раптово виник умисел на незаконне позбавлення її волі, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу, з метою попередження можливих спроб потерпілої чинити опір.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 , приставивши ніж до горла ОСОБА_10 та схопивши її за руку, висловив погрозу вбивства ОСОБА_10 у разі здійснення нею супротиву його діям щодо подальшого транспортування ОСОБА_10 на гужовому транспорті до обраного ним місця, з метою подальшого задоволення його статевої пристрасті. Не дозволяючи ОСОБА_10 самостійно рухатись, що супроводжувалось погрозами фізичною розправою у бік потерпілої, тим самим незаконно позбавив останню волі і можливості самостійної реалізації свого права на свободу пересування.

Привізши ОСОБА_10 до відкритої ділянки місцевості, розташованої на відстані 250 м від домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №55 від 23 вересня 2019 року, по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та унаслідок яких вона зазнала фізичних страждань, а також висловлював у бік ОСОБА_10 погрози фізичною розправою і погрози вбивством, унаслідок чого остання, усвідомлюючи фізичну перевагу ОСОБА_8 , протягом тривалого часу була вимушена залишатися біля ОСОБА_8 .

Свої умисні та протиправні дії, спрямовані на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 здійснював близько 4 годин, утримуючи при цьому ОСОБА_10 біля себе та не даючи їй можливості його залишити.

Неправомірні дії щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_10 . ОСОБА_8 було припинено після того, як приблизно о 00.05 годині 13 серпня 2019 року, ОСОБА_10 була виявлена працівниками поліції.

Крім того,12 серпня 2019 року приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_8 перебував поряд із парком, розташованим неподалік від вул. Поштова у с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, де побачив неповнолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_8 раптово виник умисел на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_10 , який він вирішив реалізувати шляхом застосування стосовно неї, у тому числі погрози вбивством, з метою подолання можливого опору ОСОБА_10 .

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись поряд із парком, розташованим неподалік від вул. Поштова у с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, діючи умисно, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, висловив стосовно ОСОБА_10 погрозу вбивством, а саме, схопивши її за руку та приставивши ніж до горла, висловив погрозу вбивства ОСОБА_10 , у разі здійснення нею спротиву його діям щодо подальшого транспортування ОСОБА_10 на гужовому транспорті до обраного місця, з метою подальшого задоволення його статевої пристрасті.

Привізши ОСОБА_10 до відкритої ділянки місцевості, розташованої на відстані 250 м від домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 продовжив висловлювати у бік ОСОБА_10 погрози фізичною розправою і погрози вбивством.

Вказані погрози вбивством, ОСОБА_10 , з урахуванням поведінки ОСОБА_8 , конкретної обстановки, у тому числі відсутності сторонніх осіб, фізичної переваги ОСОБА_8 та наявності у нього ножа, сприймала як реальні, унаслідок чого у неї були реальні підстави побоюватися здійснення ОСОБА_8 цих погроз.

Крім того, 12 серпня 2019 року приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_8 перебував поряд із парком, розташованим неподалік від вул. Поштова у с.Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, де побачив неповнолітню ОСОБА_10 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 раптово виник умисел на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_10 , тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи.

Реалізуючи даний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є неповнолітньою, скориставшись відсутністю інших осіб, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, схопив ОСОБА_10 рукою за руку та, висловлюючи погрози позбавити її життя, скориставшись його фізичною перевагою, приставляючи ніж до горла потерпілої, примусив її сісти до гужового транспорту, на якому він знаходився, та повіз її до відкритої ділянки місцевості, розташованої на відстані 250 м від домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є неповнолітньою, скориставшись відсутністю інших осіб, схопив ОСОБА_10 рукою за горло, після чого наніс не менше трьох ударів рукою по обличчю та не менше чотирьох ударів рукою по тулубу та спині. Від вказаних ударів ОСОБА_10 впала, при цьому вдарившись спиною об землю, а ОСОБА_8 , схопивши ОСОБА_10 за одяг, почав стягувати з неї кофту та штани, після чого протягнув останню по землі в бік очерету, при цьому ОСОБА_10 оголеними частинами тіла волочилась по землі, де ліг зверху ОСОБА_10 та хапав руками статеві органи та сідниці потерпілої.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , розстібнувши та спустивши до колін свої штани та труси, перебуваючи на ОСОБА_10 , вступив із нею у статеві зносини природнім шляхом.

В подальшому, у зв`язку з фізіологічними особливостями організму, а саме зникненням ерекції, ОСОБА_12 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення своєї статевої пристрасті, засовував пальці до піхви неповнолітньої ОСОБА_10 , а також хапав руками сідниці потерпілої.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, тулубі, сідницях, шкірної ранки на правому колінному суглобі, крововиливів та саден на дівочій пліві та статевих губах, гострого вульвіту, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №55 від 23 вересня 2019 року, відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та постановити законне рішення у справі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він має хронічні хвороби та неналежний стан здоров`я.

Також в апеляційній скарзі він зазначає, що не причетний до вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, 12 серпня 2019 року близько 19 години поїхав з дому, щоб на ніч накосити трави. Їхав через центр села, зі сторони будинку культури бігли двоє дівчат, махали руками, він зупинився. Одна з дівчат ( ОСОБА_13 ) попросила покататися, залізла до возу. Проїхавши метрів 50-60 зупинився та сказав, щоб вона вставала. Вона не хотіла вставати, почала розповідати про особисті проблеми, що її зґвалтували на випускному, про подружку. Він декілька разів рушав і знову зупинявся, доїхав до лугу, накосив траву та наложив її на віз, поклав вила.

Зазначає про те, що він є інвалідом, жодних дій відносно неповнолітньої ОСОБА_10 не вчиняв.

Також, зазначив про неправомірне застосування сили відносно нього під час його затримання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги показання його підзахисного та натомість взяв до уваги показання потерпілої та її законного представника.

При цьому показання свідка ОСОБА_14 свідчать на користь його підзахисного.

Також висновки судово-медичних експертиз та протокол огляду місця події не свідчить про вину його підзахисного.

Зокрема, про не доведеність вини ОСОБА_8 свідчить висновок експерта №127 від 03 вересня 2019 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні змивів з обох рук підозрюваного ОСОБА_8 крові та клітин піхвового епітелію не виявлено.

В зміненій апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_8 вважати засудженим за вчинення кримінальних правопорушень:

- за ч.2 ст.146 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- ч.3 ст.152 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі. 4

У відповідності з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі. У решті даний вирок суду залишити без зміни.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що фізичним насильством, передбаченим диспозицією статті 152 КК України слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан. Такий вплив може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень, здавлюванні дихальних шляхів, триманні рук або ніг, обмеженні або позбавленні особистої волі, уведенні в організм потерпілої особи проти її волі наркотичних засобів, психотропних, отруйних, сильнодіючих речовин тощо. Заподіяння потерпілій особі при зґвалтуванні умисного легкого тілесного ушкодження охоплюється відповідною частиною статті 152 КК України і додаткової кваліфікації за статтею 125 КК України не потребує, оскільки заподіяння шкоди здоров`ю у таких межах охоплюється диспозицією закону про відповідальність за зґвалтування.

Крім того, погрозою застосування фізичного насильства, як способу подолання чи попередження опору потерпілої особи слід вважати залякування її застосуванням такого насильства до неї і (або) до іншої людини, доля якої потерпілій не байдужа (родича, близької особи), яке може полягати у висловлюваннях, жестах, демонструванні зброї або предметів, що можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень, предметів, що імітують зброю, які потерпіла особа сприймає за справжню зброю, чи інших діях. Погроза застосування фізичного насильства повинна сприйматися потерпілою особою як реальна, тобто у неї має скластись враження, що у разі, якщо вона протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, цю погрозу буде реалізовано.

Судам слід мати на увазі, що така погроза може сприйматися потерпілою особою як реальна, виходячи з часу, місця та обстановки, що склалася (оточення групою осіб, глухе і безлюдне місце, нічний час, зухвале, грубе і 3 настирливе домагання вступити в статеві зносини чи задовольнити статеву пристрасть неприродним способом тощо).

Погроза вчинити вбивство, висловлена з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи при зґвалтуванні охоплюється диспозицією статті 152 КК України, і не вимагає додаткової кваліфікації за статтею 129 КК України.

Вказана позиція узгоджується з постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №5 (п.3 та п.4).

Всупереч вказаній позиції вироком Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.08.2023 ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129 КК України та ч.2 ст.125 КК України. а саме за погрози вбивством за наявності реальних підстав у потерпілої побоюватися здійснення цих погроз та за незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу.

В ході судового розгляду дії ОСОБА_8 щодо спричинення потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень та погрози вбивством за наявності реальних підстав у потерпілої побоюватися здійснення цих погроз знайшли своє підтвердження, однак, з огляду на те, що вказані дії охоплюються диспозицією ст.152 КК України, вони не потребують додаткової кваліфікації, а отже обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 та ч.1 ст.129 підлягає виключенню з мотивувальної та резолютивної частини вироку щодо засудження ОСОБА_8 .

Крім того, з дня вчинення ОСОБА_8 діяння, а саме в період з 12.08.2019, минули строки давності, визначені ст. 49 КК України для кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 129 КК України,, які становлять три роки.

Отже, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились 12 серпня 2022 року.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив визнати його підзахисного невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу, просив прибрати надлишкову кваліфікацію та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.152 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 12 серпня 2019 року близько 19 години поїхав з дому, щоб на ніч накосити трави. Їхав через центр села, зі сторони будинку культури бігли двоє дівчат, махали руками, він зупинився. Одна з дівчат ( ОСОБА_13 ) попросила покататися, залізла до возу. Проїхавши метрів 50-60 зупинився та сказав, щоб вона вставала. Вона не хотіла вставати, почала розповідати про особисті проблеми, що її зґвалтували на випускному, про подружку.

Він декілька разів рушав і знову зупинявся, доїхав до лугу, накосив траву та наложив її на віз, поклав вила. Коли дівчина сиділа на возі, то впала з нього. Через деякий час, проїхав мотоцикл, вона попросила поїхати за ним, трохи проїхали. Потім запитав її де живе і повіз її додому. В центрі їх зупинили працівники поліції, наділи йому кайданки, забрали. Наступного дня возили здавати аналізи.

Раніше з подругою ОСОБА_10 підходила до нього і розповідали, що вони вже втратили цноту. ОСОБА_10 сама попросилася поїхати з ним на луки. Від місця де він її забрав до лугу відстань десь приблизно1,5 км., та ще він зупинявся.

Вказує, що коли він складав траву на воза, вона полізла на купу та впала з возу, як вона саме впала, не бачив. Сказала йому, що не забилася, потім знову сіла до возу. Коли проїхав мотоцикл, вона почала ховатися, потім просила поїхати за ним, щоб подивитися куди він поїхав. Він погодився, поїхав метрів 15, а потім передумав і повіз її додому в сторону церкви. Вже було десь 22 години вечора. Назад їхали повільно, на возі спустило колесо, десь їхали близько години.

На той час він пересувався за допомогою двох палиць, бо має хворобу ніг. Ніж возить постійно у підводі у себе під ногами, щоб вичищати кобилі копита. Ніж саморобний, лезо м`яке, дуже гостре. Коли їхали він обома руками тримав віжці, за руки ОСОБА_10 не тримав. ОСОБА_10 була в гарному настрої, весела. Траву він косив десь 40-50 хвилин, потім підгрібав, склав на воза. Їх зустріли поліцейські біла магазину «Файномаркет», дівчину кудись забрали. Телефону у неї він взагалі не бачив.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції, в присутності законного представника, пояснила, що 12 серпня 2019 року близько 18:00 год. з подругою ОСОБА_15 гуляли в парку, що в центрі села Дмитрівка. Сиділи на лавці, під`їхав обвинувачений ОСОБА_8 на коні з підводою. Вона його трохи знала, бо колись одного разу він підвіз її додому. Підвода була високою, на ній знаходилося сіно, ОСОБА_8 сидів спереду підводи на лавочці.

Почали розмовляти, ОСОБА_8 посадив її на підводу поруч із собою, взяв за руку, типу поворожити, потім раптово почав рух, вона запитувала куди він її везе. В це час він тримав її за руку своєю правою рукою, а лівою керував підводою за посторонки. Їхали від парку в сторону мосту (якщо їхати на підводі то це тривалий час), людей не бачили, проїжджало декілька машин. Вона просто сиділа на підводі, не пручалася.

Потім з`їхали з мосту до річки де ріс очерет, зупинились не далеко від будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 погрожував ножем, потім відпустив руку, почав лізти під кофту, хотів вкласти на підводу, нависав на ній, вона виривалась, штовхала його. Впали з підводи, вона забила коліно, ОСОБА_8 опинився на ній зверху, вона продовжувала вириватися, намагалася кричати, казала, щоб він її не торкався. Він казав, щоб вона замовкла, душив обома руками, вдарив у живіт десь два рази, почав стягувати їй штани. Його штани були приспущені. Стягнув з неї одну штанину, потім поліз пальцями в піхву та зґвалтував пальцями.

Його статевий орган вона не бачила та не торкалася його, коли ОСОБА_8 навалювався на неї, не відчувала, що його статевий орган був у стані ерекції. Потім поряд проїхав мотоцикл, але їх не побачили. ОСОБА_8 подумавши, що її мабуть шукають, припинив свої дії, сказав, щоб вона вдягалася.

Вона вдяглася та він повіз її на підводі до центру села. Коли віз погрожував, казав, щоб вона нікому нічого не розказувала, щоб завтра знову прийшла до центру. В центрі села його затримала поліція, її повезли до відділу поліції, потім оглянули лікарі. На той час їй було 14 років. Погрожував їй та її сім`ї, казав, що якщо вона розкаже комусь, то він її приб`є.

Під час додаткового допиту в судовому засіданні суду першої інстанції, в присутності законного представника, потерпіла зазначила, що обвинувачений погрожував їй ножем коли вона вже була на підводі. Хотіла злізти з підводи, а він пригрозив ножем - приставив ножа до горла, обхвативши своєю рукою її шию. Сказав, щоб вона не «рипалась» і рушив. Куди далі дівся ніж вона не знає. ОСОБА_16 керував підводою однією рукою, а іншою тримав її. Вона у нього нічого не запитувала.

Сіно на возі було старе, коса лежала в сіні. Він почав до неї чіплятися, торкав, навалювався на неї. Хотіла його відштовхнути та впала з підводи, забила коліно. Коли падала потягла його за собою, опинилися на траві. Почала кричати, він став душити, сидів на ній, намагався роздягнути. Трохи протягнув по траві за ногу, хотів стягнути штани, стягнув одну штатину. Бив її по тілу, животу, обличчю. Намагався вступити у статевий акт, але нічого не виходило, не було ерекції. Їй дуже важко згадувати вказані обставини.

Представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , іі мати - ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що в той день, близько 20:30 їй зателефонувала мати ОСОБА_14 та повідомила, що додому прийшла її дочка, плакала, розказала, що до них під`їхав ОСОБА_17 і повіз десь ОСОБА_18 . Після цієї розмови вона відразу ж зателефонувала на «102».

Вказала, що дочка після цього випадку стала знервована, налякана, відчувала страх, біль, приниження, стид від того, що сталося і від пліток. Для неї вказана подія стала дуже великою психологічною травмою. Вважає, що до обвинуваченого слід застосувати найвищу міру покарання передбачену статтями Кримінального кодексу, за якими він обвинувачується. Заявлені цивільні позови підтримує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що влітку, ввечері, близько шостої години, точної дати вона не пам`ятає, зустрілися з ОСОБА_19 , пішли до магазину, який знаходиться в центрі села. До магазину на підводі під`їхав ОСОБА_8 та погукав їх, ОСОБА_20 підійшла до нього, а вона побоялася. Інна сіла до підводи та вони у двох почали гукати її. В цей час вона пішла до магазину по морозиво, а коли повернулася, то їх вже не було.

Вирішила їх шукати. Обійшла центр села, їх ніде не знайшла, потім побігла додому, щоб сказати про це мамі, бо відчувала щось недобре. Наразі з ОСОБА_21 вона не спілкується. Було таке, що обвинувачений приходив на дитячий майданчик і гадав дітям. У повозці ОСОБА_8 бачила багато сіна, як вони саме рушили не бачила, бо зайшла в магазин. Бачила наче ОСОБА_8 гадав ОСОБА_10 , погроз не чула.

Крім даних показань обвинуваченого, свідків та потерпілих, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Рапортом помічника чергового Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області, відповідно до якого 12 серпня 2019 року о 23:10, про те, що надійшло повідомлення ОСОБА_11 , щодо зникнення безвісті її неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Близько 20:00 год. перебувала в центрі с. Дмитрівка разом з подругою. В цей час вона спілкувалася з чоловіком ОСОБА_8 , мешканцем АДРЕСА_1 . Подруга відійшла від них на кілька хвилин та коли повернулася, то не виявила на місці ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_8 . Останній пересувався по селу на гужовій повозці, в даний час вдома відсутній, мобільного телефону при собі не мав. ОСОБА_10 мобільного телефону, документів та грошей при собі не мала (т.5 а.с.112);

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13 серпня 2019 року, згідно з яким слідчим СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_22 13 серпня 2019 року о 03:35 год. прийнято заяву від ОСОБА_10 , в якій вона просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та пояснила, що 12 серпня 2019 року останній перебуваючи по АДРЕСА_1 зґвалтував її (т.5 а.с. 77-81);

Свідоцтвом про народження ОСОБА_10 , згідно з яким вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на момент вчинення кримінальних правопорушень стосовно неї була неповнолітньою, мала повних 14 років (т.5 а.с. 82);

Протоколом огляду місця події від 13 серпня 2019 року, фототаблицями до нього з яких вбачається, що під час огляду місця події оглянуто відкриту ділянку місцевості , яка розташована на грантовій дорозі, на відстані 250 м від будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На узбіччі ґрунтової дороги ліворуч виявлено жіночу заколку білого кольору, далі на відстані 30 см від неї, виявлено металеву палицю з пластиковою ручкою (т.5 а.с. 83,84-86);

Протоколом огляду місця події від 13 серпня 2019 року, фото таблицями до нього з яких вбачається, що об`єктом огляду являлася оглядова кімната гінекологічного відділення Знам`янської міської лікарні ім. Лисенка, адреса вул. М.Грушевського, 15, м. Знам`янка, в якій знаходилася неповнолітня ОСОБА_10 та її матір ОСОБА_11 . Під час огляду вилучено особисті речі (одяг) неповнолітньої, в які вона була одягнута, а саме: чорні штани, сіру кофту на якій виявлено плями сіро-зеленого кольору в області спини та ліктьових суглобах, сірі шкарпетки, червоні плавки зі слідами речовини бурого кольору, бюстгальтер білого кольору, кросівки рожевого кольору з білими шнурками (т.5 а.с. 86,87-89);

Протоколом огляду місця подї від 13 серпня 2019 року, фото таблицями до нього, з яких вбачається, що під час огляду місця події оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де на господарському дворі виявлено віз, в якому знаходився кухонний ніж з білою ручкою, молоток, сокира (т.5 а.с. 90, 91);

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2019 року та відеозаписом до нього, з яких вбачається, що 16 серпня 2019 року з 15 год. 05 хв. по 15 год. 26 хв. на відкритій місцевості території села Дмитрівка Знам`янського району було проведено слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_10 , під час якого остання показала та розказала про обставини події.

А саме, що 12 серпня 2019 року приблизно о 20:00 год. 20:30 год. вона разом з подругою ОСОБА_14 гуляли в парку в центрі села Дмитрівка, сиділи за магазином « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». До них під`їхав на возі з конем ОСОБА_8 , пропонував покатати на підводі, поворожити по руці. В цей час подруга пішла до туалету, а вона залишилась, ОСОБА_8 попросив, щоб вона допомогла йому прив`язати коня. Вона погодилася та підійшла ближче, в цей час обвинувачений приставив їй до горла ножа, сказав, щоб мовчала, бо заріже та викине в річку, та сідала до воза. Вона злякалася, сіла у віз, та вони стрімко поїхали.

Коли їхали він весь час міцно тримав її за руку, мовчали, вона не виривалася, так як він до цього висловив погрози. Вирватися вона не могла, бо боялася, до цього він їй погрожував, до того ж швидкість була велика, якби вона вистрибнула могла б розбитися. (З відеозапису та відтвореній на ньому місцевості, їхали з центра села в сторону міста Знам`янка по вулиці Нечаєва, за мостом повернули вліво з`їхали на ґрунтову дорогу та поїхали вглиб, вздовж річки з іншої сторони знаходились городи. Зупинилися за городами, неподалік будинку по АДРЕСА_2 ).

Коли зупинилися, то обвинувачений на возі заламав їй руки, навалився на неї та почав лізти під кофту, вона намагалася кричати та пручалася, штовхнула його. Він упав з возу та потяг її за собою, впали на землю, вона била його по обличчю, ногам. Він схватив ззаду її за волосся, 3 чи 4 рази вдарив правою рукою в живіт, два рази долонею по обличчю, та кулаком по спині 3-4 рази. Потім стягнув штани і намагався зґвалтувати, вона пручалася, вдарила його коліном, врешті у нього нічого не вийшло. Потім він зґвалтував її пальцями руки.

Після цього знов погрожував, казав, якщо розкаже поліції, то буде погано їй та її сім`ї, наказував, щоб завтра знову прийшла до магазину. Потім сказав, щоб вона сідала до підводи та він відвезе її в центр. Вона погодилася, коли під`їхали до центру там була поліція, та він їм сказав, що просто катав її, а вона вже розповіла правду і його затримали (т.5 а.с.98-101, 102);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 серпня 2019 року за участі потерпілої ОСОБА_10 , відповідно до якого потерпіла впізнала на фото №3 особу, яка 12 серпня 2019 року її зґвалтувала, спричинила тілесні ушкодження та погрожувала вбивством. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 серпня 2019 року на фотознімку №3 зображений ОСОБА_8 (т.5 а.с.103-104, 105);

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29 серпня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнала ніж, яким ОСОБА_8 погрожував та який приставляв до неї. Ознаки за якими особа впізнала річ: ніж з білою ручкою з зігнутим заточеним лезом. Фото №2 (т.5 а.с.106-107, 108);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 серпня 2019 року за участі свідка ОСОБА_14 , відповідно до якого вона впізнала на фото №3 чоловіка з яким поїхала ОСОБА_23 на підводі в невідомому напрямку. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 серпня 2019 року на фотознімку №3 зображений ОСОБА_8 (т.5 а.с.109-110, 111);

Протоколом проведення судово-медичного обстеження від 13 серпня 2019 року, відповідно до якого під час проведення судово-медичного обстеження у неповнолітньої ОСОБА_10 виявлено: ссадини на обличчі, спині (попереку), ягодицях, шкірної рани зовнішньої поверхні правого колінного суглобу. При огляді піхви виявлено: наявність крововиливів в ділянці дівочої пліви, набряків тканини в ділянці статевих губ, розриву дівочої пліви в проекції задньої спайки, краї розриву не рівні, розрив до 0,3 см в стінках крововиливи (т.5 а.с.114-116);

Протоколом відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 13 серпня 2019 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_10 було проведено відібрання біологічних зразків для експертного дослідження та вилучено: змиви зі слизової піхви, змиви вмісту піхви, змиви анусу, змив зразка слюни з ротової порожнини, контроль марлі, піднігтьовий вміст (т.5 а.с.118-119);

Протоколом відібрання зразків крові для експертного дослідження від 13 серпня 2019 року, згідно з яким у ОСОБА_10 відібрано зразки крові (т.5 а.с.121-122);

Протоколом проведення судово-медичного освідування від 13 серпня 2019 року, відповідно до якого під час проведення вказаного заходу у ОСОБА_8 будь-яких видимих тілесних ушкоджень не виявлено (т.5 а.с.124-126);

Протоколом відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 13 серпня 2019 року, згідно з яким під час проведення відібрання у ОСОБА_8 біологічних зразків для експертного дослідження вилучено зразки слини, змиви з пальців рук і долонь, мазок з полового члена (т.5 а.с.128-129);

Протоколом відібрання зразків крові для експертного дослідження від 13 серпня 2019 року, згідно з яким у ОСОБА_8 відібрано зразки крові (т.5 а.с.131-132);

Висновком експерта №55 від 23 вересня 2019 року проведеного судово-медичного дослідження ОСОБА_10 , в якому вказано, що при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ссаден на обличчі, тулубі, сідницях, шкірної рани на правому колінному суглобі, крововиливів та саден на дівочій пліві та статевих губах, гострого вульвіту. Садна на обличчі, тулубі утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути сухі гілки та хмиз на поверхні землі; шкірна рана на зовнішній поверхні правого колінного суглобу утворилася від дії предмету, який мав ріжучі властивості, яким міг бути уламок скла;тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та саден на дівочій пліві та статевих губах утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючоою поверхнею, якими могли бути пальці рук та їх нігтьової пластинки. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися в строк та при обставинах вказаних в установчій частині ухвали, та за тяжкістю в сукупності відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я (т.5 а.с.138-139).

Висновком експерта №560 від 22 серпня 2019 року судово-медичної експертизи зразка рідкої крові ОСОБА_8 , згідно з яким кров ОСОБА_24 належить до групи АВо за ізосерологічною системою АВ0 (т.5 а.с.143-144);

Висновком експерта №559 від 22 серпня 2019 року проведеної судово-медичної експертизи зразка рідкої крові ОСОБА_10 , згідно з яким кров ОСОБА_10 належить до групи ОaВ за ізосерелогісною стемою АВО (т.5 а.с.149-150);

Висновком експерта №130 від 05 вересня 2019 року проведеної судово-медичної експертизи чоловічої сорочки підозрюваного ОСОБА_8 , згідно з підсумками якої при судово-медичній експертизі вирізок з чоловічої сорочки підозрюваного ОСОБА_8 в об №1,2,3, знайдено кров людини, статеву приналежність якої встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного дослідження. При серологічному дослідженні виявленої крові АВ та Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групи крові осіб, що проходять по справі, можна зробити висновок, що виявлені сліди можуть належати як підозрюваному ОСОБА_8 з групою крові АВ (ІV) з супутнім антигеном І ізосерологічної системи АВО., також не виключаються домішки крові від потерпілої ОСОБА_10 з групою крові О (1) цієї ж системи, якщо у останньої буди пошкодження у вигляді зовнішньої кровотечі. При судово-медичній експертизі вирізок з чоловічої сорочки ОСОБА_8 в об. 4,5,6,7 калу, слини та клітин піхвового епітелію не знайдено (т.5 а.с.159-161);

Висновком експерта №129 від 04 вересня 2019 року судово-медичної експертизи чоловічих трусів підозрюваного ОСОБА_8 , згідно з яким при судово-медичній експертизі вирізок трусів чоловічих об.№1,2, знайдено кров людини, статеву приналежність якої встановити не вдалось через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного дослідження. Елементів калу, слини та клітин піхвового епітелію не виявлено. При серологічному дослідженні виявленої крові АВ та Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групи крові осіб, що проходять по справі, можна зробити висновок, що виявлені сліди можуть належати як ОСОБА_8 з групою крові АВ (ІV) з супутним антигеном Н ізосерологічної системи АВО, також не виключаються домішки крові від потерпілої ОСОБА_10 з групою крові О (І) цієї ж системи, якщо у останньої були пошкодження у вигляді зовнішньої кровотечі. При судово-медичній експертизі вирізок з трусів чоловічих в об №3,4,5 крові, калу, слини та клітин піхвового епітелію не знайдено (т.5 а.с. 171-174);

Висновком експерта №562 від 13 вересня 2019 року проведеної судово-медичної експертизи трусів потерпілої ОСОБА_10 , згідно з яким на трусах, що належать потерпілій ОСОБА_10 , доказовим морфологічним методом сперма не знайдена (об`єкти №№1-8), проте при проведенні орієнтовної реакції (РГГА) отримано позитивні результати (об`єкти №№ 34,37,38, 124,125,127,128-відповідають першій нумерації об`єктів №№1-8 на ластовинці трусів), що може свідчити про присутність в об`єктах сім`яної рідини. Відсутність морфологічного елемента - сперматозоїда в сім`яній рідині може мати місце при олігоспермії чи азооспермії (внаслідок перенесених чоловіком захворювань, або інтоксикацій, або за віком тощо). При спробі визначити в ділянках з позитивним результатом орієнтовної реакції групові антигени А.іВ системи АВ0, які не властиві організму потерпілої, і можливо могли б походити за рахунок сім`яної рідини, неодноразово спостерігали неусувний вплив предмето-носіїв вказаних об`єктів на діагностичні сироватки а і в, що не дозволяє стверджувати ні про присутність, ні про відсутність вказаних антигенів в досліджуваних об`єктах (т.5, а.с. 184-186);

Висновком експерта №561 проведеної 13 вересня 2019 року судово-медичної експертизи мазків з піхви, «змиву слизової піхви», «змиву вмісту піхви», «змиву з ротової порожнини», «змиву з анального отвору» потерпілої ОСОБА_10 , відповідно до якого в мазках і тампонах зі слизової піхви, з піхви, ротової порожнини та анусу (з прямої кишки) потерпілої ОСОБА_10 сперма не знайдена; при цьому на всіх тампонах встановлена присутність крові. Видову належність крові у вказаному матеріалі не визначили (правилами проведення судово-медичних досліджень не вимагається визначення видової належності крові в тампонах, взятими спеціалістом-судово-медичним експертом із природних отворів тіла людини) (т.5 а.с. 196-197);

Висновком експерта №126 судово-медичної експертизи проведеної 03 вересня 2019 року зрізів нігтів з обох рук потерпілої ОСОБА_10 та зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 встановлено, що при судово-медичному досліджені зрізів нігтів з правої руки потерпілої ОСОБА_10 (об №1) знайдено кров людини, генетична стать якої не встановлена через відсутність клітин, придатних для дослідження. Епітеліальних клітин не знайдено. При серологічному дослідженні виявленої крові знайдено антигени АВ та Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групи крові осіб, що проходять по справі, можна зробити висновок, що виявлені сліди можуть належати як підозрюваному ОСОБА_8 також не виключаються домішки крові від потерпілої, якщо у останньої були пошкодження у вигляді зовнішньої кровотечі (т.5 а.с. 167-209);

Висновком експерта проведеної 03 вересня 2019 року судово-медичної експертизи змиву, контрольного змиву та змиву з мазка відбитка із статевого члена підозрюваного ОСОБА_8 згідно з яким при мікроскопії препаратів об`єктів №1,2 виявлено: незначна кількість рогових лусочок та сторонніх домішок, поодинокі елементи рослинної клітковини, невелика кількість мікрофлори. При мікроскопії препаратів об`єкта №3 виявлено: сторонні домішки, рогові лусочки, мікрофлора (т.5 а.с. 178-180);

Висновком експерта №127 проведеної 03 вересня 2019 року судово-медичної експертизи змивів з обох рук підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до якого при судово-медичному дослідженні з обох рук крові та клітин піхвового епітелію не виявлено (т.5 а.с. 228-229);

Висновком судово-психіатричноЇ експертизи №315 від 03 вересня 29019 року, яким встановлено, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходиться в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.16 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення Мороза, слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.5 а.с.236-238).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_25 до вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.146, ч.3 ст.152 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу; зґвалтування неповнолітньої особи, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи.

В той же час, є надлишковою кваліфікація за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки вказані дії повністю охоплюються ч.2 ст.146, ч.3 ст.152 КК України та додаткової кваліфікації не потребують.

Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника про непричетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.152 КК України, необхідно зазначити наступне.

З пояснень свідка ОСОБА_14 , наданих у суді першої інстанції вбачається, що остання бачила, як ОСОБА_10 сіла у повозку до ОСОБА_8 , та останній тримав за руку ОСОБА_10 .

По вказаних обставин свідок ОСОБА_14 повідомила своїй матері, яка в свою чергу зателефонувала ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_10 звернулась до працівників поліції про те, що її неповнолітня дочка зникла безвісті.

Також, після вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 надійшла заява про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 .

Суд апеляційної інстанції враховує, показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 надані, як в ході досудового розслідування так і в ході проведення слідчого експерименту та у суді щодо обставин вчинення кримінального правопорушення є послідовними, тотожними та не різняться між собою, а тому сумнівів щодо їх правдивості в колегії суддів не викликають. Також, неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 в ході досудового розслідування чітко впізнала ОСОБА_8 та ніж яким їй погрожував.

Показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 узгоджуються з даними судово-медичного огляду та висновком експерта №55, відповідно до яких тілесні ушкодження могли утворитися в строк та при обставинах вказаних потерпілою.

Також, в ході досудового розслідування проведено ряд експертиз № 130 від 05 вересня 2019 року, №129 від 04 вересня 2019 року, №126 від 03 вересня 2019 року з яких жодна, згідно проведених досліджень не заперечує належність біологічного середовища виявленого в ході відібрання зразків у потерпілої від обвинуваченого ОСОБА_8 .

При цьому, у висновку експерта №562 від 13 вересня 2019 року, експерт досліджуючи біологічне середовище прийшов висновку про можливість особи злочинця бути старшим за віком.

Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства (наприклад, потерпілого зв`язують і зачиняють у підвалі, поміщують у заздалегідь підготовлене місце тощо), а також шляхом психічного насильства (наприклад, під загрозою застосування зброї потерпілого примушують залишатися у приміщенні). Воно може бути вчинене і шляхом обману (наприклад, людину заманюють у будь-яке місце і зачиняють з метою позбавлення волі).

Відповідальність за ст. 152 КК України наступає у разі вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Таким чином враховуючи пояснення свідка ОСОБА_14 , яка бачила, що

ОСОБА_8 тримав за руку ОСОБА_10 , а згодом поїхав з нею в невідомому напрямку, показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 надані в ході досудового розслідування, в ході проведення слідчого експерименту та у суді щодо обставин вчинення кримінального правопорушення є тотожними, послідовними, узгодженими не різняться між собою та підтверджуються даними судово-медичного дослідження та висновком експерта №55, протоколами впізнання, відповідно до яких неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 в ході досудового розслідування впізнала ОСОБА_8 та ніж яким їй погрожував, а також проведеними в ході досудового розслідування висновками ряду судово-медичних експертиз, беручи до уваги вік потерпілої, що впливає на спосіб її мислення, колегія суддів приходить до беззаперечних висновків про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.146, ч.3 ст.152 КК України.

Не можуть бути враховані доводи захисту про не доведеність вини ОСОБА_8 з підстав того, що висновком експерта №127 проведеної 03 вересня 2019 року судово-медичної експертизи змивів з обох рук підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до якого при судово-медичному дослідженні з обох рук крові та клітин піхвового епітелію не виявлено, оскільки вказана експертиза не має жодного преюдиційного значення над доказами встановленими в ході досудового розслідування, а лише свідчить про те, що на момент відібрання біологічного матеріалу змиви з правої та лівої руки у ОСОБА_8 не виявлено крові та клітин піхвового епітелію.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції повідомив про те, що відібрання зразків було проведено наступного дня після його затримання, а тому ОСОБА_8 після вчинення кримінального правопорушення не був обмежений в діях та мав можливість помити, витерти руки, тощо з метою знищення слідів злочину та уникнення від кримінальної відповідальності.

Посилання в апеляції захисника, що суд першої інстанції формально вирішив справ та встановив вину виключно на показаннях неповнолітньої потерпілої, - свого підтвердження не знаходять, адже, як убачається безпосередньо із вироку суду, судом опитані учасники справи, свідки, досліджено докази та постановлене мотивоване рішення.

При цьому, показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 повністю узгоджуються та не суперечить іншим доказам наявним в матеріалах кримінального провадження, а саме показанням свідка ОСОБА_14 , судово-медичним дослідження та висновку експерта №55, а також проведеними в ході досудового розслідування ряду експертиз.

Доводи захисника про наявність сіна, жодним чином не заперечують те, що обвинувачений ОСОБА_8 не міг вчинити кримінальне правопорушення, оскільки останній міг до моменту вчинення кримінального правопорушення накосити трави та в сукупності з доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, вказана обставина, принципового значення не має.

В той же час необхідно зазначити про те, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 є не логічними, не послідовними, надані з метою уникнення кримінальної відповідальності, та спростовуються показанням свідка ОСОБА_14 , протоколом проведення судово-медичного дослідження від 13 серпня 2019 року та висновком експерта №55 від 23 вересня 2019 року.

Тобто, у разі настання обставин на які посилається ОСОБА_8 в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі, останній не тримаючи за руку неповнолітню потерпілу не поїхав з нею в невідомому напрямку та у потерпілій не утворились множинні ушкодження в тому числі в області статевих органів, у тому числі пов`язані з пошкодженням дівочої пліви.

При цьому, наявність ушкоджень на тілі потерпілої характерні для самооборони та свідчать про можливу боротьбу між нею та обвинуваченим.

Разом з тим, показання обвинуваченого ОСОБА_8 не підтверджуються жодними доказами у кримінальному провадженні, натомість показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 підтверджуються, як показаннями свідка ОСОБА_14 так і доказами наявними в матеріалах кримінального провадження у тому числі висновком експерта відповідно до якого тілесні ушкодження могли утворитися в строк та при обставинах вказаних потерпілою.

Також не можуть бути враховані доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування відносно нього сили при затриманні, оскільки останній починаючи з 13 серпня 2019 року та до моменту апеляційного розгляду не звертався до свого захисника або до суду з відповідним клопотанням. При цьому, згідно Закону України ст..ст. 44, 45 «Про Національну поліцію» процедура затримання особи відразу після скоєння кримінального правопорушення передбачає та дозволяє працівникам поліції застосовувати засоби фізичного впливу та спеціальні засоби до затримуваної особи злочинця.

В то же час, з моменту затримання пройшло більше п`яти років, а тому будь-яким чином перевірити наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_8 є не можливим так як і не здійснювався відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, які проводили затримання обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 з самого початку затримання та і в ході досудового розслідування та під час розгляду справи у суді першої інстанції вину не визнав, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає про застосування сили виключно під час його затримання, що у свою чергу свідчить про те, що органом досудового розслідування будь-який фізичний вплив до обвинуваченого, з метою отримання викриваючи показань не застосовувався.

Враховуючи те, що з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_8 пройшов значний проміжок часу з якого не можливо як перевірити наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_8 так і дії працівників поліції, саме по собі затримання особи передбачає застосування засобів фізичного впливу, а також те, що в ході досудового розслідування та в ході розгляду справи у суді першої інстанції будь-який фізичний вплив до обвинуваченого, з метою отримання викриваючи показань не застосовувався, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування відносно нього сили при затриманні, як такі, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, необхідно зазначити про те, що вказана підстава, на яку посилається обвинувачений ОСОБА_8 не може бути підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

В той же час згідно з п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» -зґвалтування або замах на нього, що супроводжувалися заподіянням легких тілесних ушкоджень, підлягають кваліфікації за частинами 13 ст. 152 КК, а якщо при зґвалтуванні заподіяно тілесні ушкодження, що спричинили наслідки, зазначені в ст. 121 КК, за ч. 4 ст. 152 КК.

Заподіяння потерпілій особі при зґвалтуванні умисного легкого тілесного ушкодження охоплюється відповідною частиною статті 152 КК України і додаткової кваліфікації за статтею 125 КК України не потребує, оскільки заподіяння шкоди здоров`ю у таких межах охоплюється диспозицією закону про відповідальність за зґвалтування.

Погроза вчинити вбивство, висловлена з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи при зґвалтуванні охоплюється диспозицією статті 152 КК України, і не вимагає додаткової кваліфікації за статтею 129 КК України.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що дії ОСОБА_8 щодо спричинення потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень та погрози вбивством за наявності реальних підстав у потерпілої побоюватися здійснення цих погроз знайшли своє підтвердження, однак, з огляду на те, що вказані дії охоплюються диспозицією ст.152 КК України, вони не потребують додаткової кваліфікації, а отже обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 та ч.1 ст.129 підлягає виключенню з мотивувальної та резолютивної частини вироку щодо засудження ОСОБА_8 .

Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати з ч.2 ст.146, ч.3 ст.152 КК України, як вчинення незаконного позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу та зґвалтування неповнолітньої особи, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжких та особливо тяжких злочинів, особу винуватого, який раніше не судимий, пенсіонер, характеризується посередньо, схильний до вчинення сімейних дебошів, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, враховано відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

А тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується доводів ОСОБА_8 при призначення йому судом суворого покарання та необхідність призначення покарання більш м`якого покарання, необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у обвинуваченого

ОСОБА_8 , крім похилого віку, неналежного стану здоров`я та статусу особи з інвалідністю - не має жодної іншої обставини, яка пом`якшує покарання.

При цьому, ОСОБА_8 як особа, за місцем проживання характеризується посередньо, схильний до вчинення сімейних дебошів.

Також, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_8 в суді першої інстанції та апеляційної інстанції надавав показання, з метою уникнення кримінальної відповідальності перекручуючи обставини справи та є образливими по відношенню до неповнолітньої потерпілої.

Так обвинувачений ОСОБА_8 зазначає про те, що неповнолітню потерпілу ОСОБА_10 раніше вже зґвалтували та остання є вагітна. Вказані твердження спростовуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів бере до уваги показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 відповідно до яких, обвинувачений ОСОБА_8 після вчинення щодо неї кримінальних правопорушень погрожував їй, щоб вона нікому нічого не розказувала, щоб завтра знову прийшла до центру.

Не визнання обвинуваченим загалом своєї вини розцінюється судом як спосіб свого захисту та намагання уникнути покарання за вчинення тяжкого умисного злочину.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи є посяганнями на особистість і пов`язані з грубими порушеннями норм суспільної моралі, тому кримінальним законодавством за їх вчинення передбачено доволі суворе покарання.

Статеві злочини характеризуються аморальністю та цинічністю дій винних осіб, принижують честь і гідність потерпілої особи та можуть завдати значної шкоди здоров`ю.

Злочини, які порушують статеву недоторканість і нормальний статевий розвиток дитини і підлітка, є особливо небезпечними.

Сексуальне насильство, за своїми наслідками, відноситься до найважчих психологічних травм.

Декларації прав дитини 1959 року Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони й піклування, у тому числі й належний правовий захист як до, так і після народження.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання у здійснення її права на особисте життя (ст.16 Конвенції ООН).

Внаслідок злочинних дій, які знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями інтимного спілкування людей, ОСОБА_8 посягнув на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків, оскільки, вчиняючи дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої особи - ОСОБА_10 , він створив загрозу деформації їх моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми та нормальному моральному і фізичному становленню, формуванню у останньої антиморальних поглядів.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, а також особу обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення останньому призначеного покарання.

В той же час те, що ОСОБА_8 є інвалідом та пенсіонером жодним чином не впливає на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, враховуючи особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання є необґрунтованими, тому апеляція не може бути задоволена, як безпідставна. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції обвинувачений наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційних скарг під час апеляційного перегляду знайшли своє часткове підтвердження, вирок суду першої інстанції необхідно змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , - задовольнити.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 за за ч.2 ст.125, ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.3 ст.152 КК України, - змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 ..

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2023 року посилання про кваліфікацію, визнання винуватим та призначення покарання за ч.2 ст.125, ч.1 ст.129 КК України.

ОСОБА_8 вважати засудженим:

- за ч.2 ст.146 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.152 КК України до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

В решті вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4