КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4806/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.10.2023 року. Обвинувачений ОСОБА_6 та захисники обвинувачених, не погодившись з ухвалою суду, подали апеляційні скарги. Захисник ОСОБА_10 просить ухвалу суду в частині продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу скасувати, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, якщо ОСОБА_11 вчиняв якість протиправні дії, то вони мають бути кваліфіковані за ст. 330 КК України. Вважає, що сам факт збирання та передання такої інформації навряд чи можна віднести до форми державної зради як надання допомоги у проведення підривної діяльності. В жодному нормативно-правовому документі не розкривається термін «підривна діяльність». Матеріали досудового розслідування не містять жодного доказу перебування ОСОБА_10 в контакті із представниками іноземної організації та безпосереднього надання цій організації будь-якої активної допомоги. Єдиним джерелом даних є показання обвинуваченого, отримані із застосуванням примусу під час його незаконного затримання. Були відсутні підстави для затримання, було порушено право обвинуваченого на захист. Зазначає про недостатність доказів, якими обґрунтовується підозра. Докази наявності ризиків відсутні, а також виклад обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшилися, з`явилися нові ризики. Обвинувачення не володіє доказами намірів обвинуваченого виїхати зі свого місця проживання. Існування цього ризику унеможливлюється через запровадження воєнного стану. Крім того у виділеному кримінальному провадженні № 0000319 імовірно продовжуються НСРД та поведінка ОСОБА_10 може контролюватися. Судом не враховано, що 20.04.2022 року обвинуваченого було звільнено з посади, а тому не має доступу та можливості використовувати будь-яку службову інформацію для передачі іншим особам. Через оприлюднення відомостей про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинувачений повністю втратив зв`язки із колегами.

Обвинувачений раніше не судимий, має відзнаки та нагороди різних органів державної влади, позитивно характеризувався в секретаріаті КМУ, має місце реєстрації, одружений, має дитину 2016 р.н., непрацездатну матір, яка має хронічні захворювання, постійної допомоги в побуті. Обвинувачений також має захворювання, які загострилися, що потребує постійного медичного спостереження, оскільки утримується під вартою понад рік. Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду щодо ОСОБА_6 скасувати, відмовити прокурору в задоволенні клопотання в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , змінити діючий запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Адвокат зазначає про незаконність затримання, отримання показань під тортурами. Речі і документи, які начебто були вилучені у обвинувачених під час затримання не можуть бути допустимими, оскільки були вилучені без належного оформлення. Ризики дублюються в кожному клопотанні протягом 15 місяців. Суд має враховувати тривалість перебування особи під вартою. Обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, має родину. Суд не зазначив причин, які унеможливлюють застосування більш м`якого запобіжного заходу.

ОСОБА_6 жодного разу не отримував повний текст ухвал про продовження йому запобіжного заходу, що позбавляло його права на вмотивоване апеляційне оскарження.

Подальше його перебування під вартою позбавляє в повній мірі використовувати права потерпілого у кримінальному провадженні за ст. 146-1 КК України.

Постанова заступника Генерального прокурора України від 14.03.2023 року оформлена неналежним чином без номеру, відсутній оригінал постанови в матеріалах кримінального провадження, якою обрану запобіжний захід на підставі ст.. 615 КПК України. При цьому заступник Генерального прокурора фактично виконував функцію суду та підозрюваний мав право особисто висловити думку щодо обставин затримання, однак такого права він був позбавлений. Незаконно обраний запобіжний захід не може вважатися законним під час подальшого продовження.

Вважає висновки суду помилковими. Зазначає, що при обранні та продовженні запобіжного заходу суд першої інстанції повинен встановити день та час фактичного затримання і врахувати цей час при продовженні запобіжного заходу, що не було виконано.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшла апеляційна скарга, в якій він зазначає про незгоду із ухвалою суду від 15.08.2023 року, вказує, що повний текст ухвали до цього часу не отримував. Просить апеляційний суд застосувати ст. 5 Європейської конвенції з прав людини.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України, який є особливо тяжким та санкція якого, за умови доведення винуватості, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених, суд першої інстанції посилався на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи особливості конкретної справи, високий рівень суспільної небезпечності інкримінованих обвинуваченим, суд першої інстанції не вбачав підстав для застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, з чим погоджується колегія суддів. Згідно клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжних заходів щодо обвинувачених, повідомлена їм підозра обґрунтовується не лише протоколами допитів, але й протоколами інших слідчих дій, зокрема за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які будуть досліджені судом в ході судового розгляду. У зв`язку із наведеним неможливо передчасно стверджувати про недоведеність пред`явленого обвинувачення, а обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підозри була предметом перевірки слідчих суддів під час досудового розслідування. Зауваження сторони захисту щодо протоколів допиту обвинувачених, показання яких були отримані під тиском, як стверджують захисники, із застосування заходів примусу мають бути предметом перевірки уповноваженого органу з проведенням офіційного розслідування наведених обставин. На даній стадії провадження апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку вказаним доводам. Крім того, відповідно до ст.. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Захисник ОСОБА_10 не погоджується з кваліфікацією дій підзахисного за ст.111 КК України, зазначаючи про можливу наявність ознак ст. 330 КК України. Разом з тим, на даній стадії провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочину обвинуваченими, який інкримінується стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинувачених. Судом було враховано дані, що характеризують особи обвинувачених, міцність їх соціальних зв`язків. Однак на переконання суду першої інстанції навіть такі позитивні характеристики є недостатньою гарантією дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи характер інкримінованих їм дій, що свідчать про високу ймовірність наявності у обвинувачених зв`язків зі спецслужбами держави-агресора, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. В даному випадку прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.Апеляційні доводи сторони захисту зводяться до фактичної незгоди із пред`явленим обвинувачення, що на даному етапі провадження не може бути предметом оцінки апеляційного суду. Щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційний суд зазначає, що суду не надано доказів неможливості отримувати належне лікування в умовах тримання під вартою та необхідність такого лікування поза межами слідчого ізолятора.

Враховуючи підвищений рівень суспільної небезпечності інкримінованого злочину, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлені апеляційним судом обставини, підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3