Справа № 635/2152/23
Провадження №1-кп/635/24/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111-2, ч.1 ст.436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, та вчинення нових кримінальних правопорушень. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не представляється можливим, оскільки ризики, встановлені судом при обрання та продовженні запобіжного заходу на даний час не зникли та не зменшились.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання ОСОБА_4 може виїхати за межі території України та переховуватись від суду. Зокрема усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України та враховуючи набуття ним зв`язків з представниками країни-агресора, може переховуватись від суду на території рф чи тимчасово окупованій території України. Крім того, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, він може здійснювати незаконний вплив на свідків, які не допитані в ході судового розгляду, схиляючи їх до зміни та надання вигідних для нього показань, що може перешкодити встановленню істини по справі. Також, набуття тісних зв`язків з представниками країни-агресора рф дає підстави вважати про негативну налаштованість ОСОБА_4 до суверенітету та незалежності України, посадових осіб органів державної влади України, військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, що свідчить про можливість обвинуваченого продовжити вчинення кримінального правопорушення та вчинення іншого кримінальне правопорушення проти основ безпеки України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказали на недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність доказів вчинення інкримінованого злочину.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 14.10.2022 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначенням розміру застави. Надалі, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру заставивідносно ОСОБА_4 неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом, останній раз до 24 лютого 2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч.1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 24 лютого 2024 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що обставини, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу обвинуваченому не змінилися.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, передбачених ч.1 ст. 111-2, ч.1 ст.436-2 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжчий з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Отже, усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду.

Враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження розпочатий, але свідки по справі не допитані, а обвинуваченому відомо місце їх проживання, отже з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, він може здійснювати незаконний вплив на них.

Також судом враховується набуття обвинуваченим тісних зв`язків з представниками країни-агресора рф, що свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення проти основ безпеки України.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 в Україні, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено.

Відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України..

За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Стосовно посилання захисника щодо відсутності доказів вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд зазначає, що судовий розгляд справи ще не завершений, свідки не допитані, а оцінка доказам буде надана у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає не доцільним визначати розмір застави.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суд задовольняє клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченогоу виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111-2, ч.1 ст.436-2 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 30 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 30 березня 2024 року включно.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01 лютого 2024 року.

Суддя ОСОБА_1