Справа № 454/2122/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/986/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

12 жовтня 2023 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги ОСОБА_3 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 2 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №0000171 від 11 травня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Стар`ява Старосамбірського району Львівської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 11 травня 2023 року між прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначено їй узгоджене сторонами покарання.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вирок Сокальського районного суду Львівської області від 2 серпня 2023 року у справі №454/2122/23 та скерувати справу для розгляду у Сокальський районний суд Львівської області.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що кримінальне провадження №0000171 від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 виділене із основного кримінального провадження №0000197 від 21 серпня 2022 року, у якому обвинуваченими за ч. 2 ст. 332 КК України є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Вказаний обвинувальний акт перебуває на розгляді в Сокальському районному суді Львівської області. Як вбачається з угоди про визнання винуватості та обвинувального акта, у таких зазначені особи, котрі, як вказує сторона обвинувачення, вчиняли разом з ОСОБА_4 за попередньою змовою вказаний злочин. Водночас, згідно з обвинувальним актом, вчинення цього злочину інкримінується лише одній особі ОСОБА_4 . На переконання апелянта, угода між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 суперечить інтересам суспільства. Попри те, що стосовно нього ОСОБА_3 обвинувальний акт у цьому судовому провадженні не розглядався, однак у вироку на підставі угоди про визнання винуватості констатується факт вчинення ним кримінально-караного діяння. Вважає, що зазначена угода порушує презумпцію невинуватості інших обвинувачених, в т.ч. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 вважаю, що така підлягає поверненню відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема, вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 394 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Окрім цього, пунктом 10 ч. 1 ст. 393 КПК України визначено, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19 сформовано висновок, відповідно до якого, суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у вироку Сокальського районного суду Львівської області від 2 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_4 міститься пряма вказівка на прізвище, ім`я, по-батькові ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Тому надалі слід визначити чи стосується цей вирок їх прав, свобод та інтересів.

З`ясовуючи, якою мірою оскаржуване судове рішення стосується прав та інтересів осіб, що не є учасниками кримінального провадження, суддя апеляційного суду враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у встановленому законом порядку. Наведений принцип закріплений також і в національному законодавстві, зокрема в ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України, відповідно до яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Водночас, чинний КПК України не звільняє сторону обвинувачення від доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні щодо однієї особи в разі наявності судового рішення стосовно іншої особи. У постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 759/10575/16-к Верховний Суд зробив висновок про те, що вирок суду на підставі угоди не має преюдиційного значення в кримінальному провадженні стосовно інших осіб.

Поряд з тим, покликання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що у вироку на підставі угоди стосовно ОСОБА_4 фактично зазначено, що остання вчиняла кримінальне правопорушення разом з іншими особами, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а у формулюванні обвинувачення прямо зазначено їх як осіб, які у співучасті з ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, хоч у вироку Сокальського районного суду Львівської області від 2 серпня 2023 року прямо зазначено про особу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , проте використані у фабулі обвинувачення формулювання та словесні конструкції і словосполучення є елементами конкретизації обвинувачення, а не констатацією неправомірності їхніх дій.

Таке судове рішення не стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та не має преюдиційного значення і не може бути використано при розгляді кримінального провадження щодо інших осіб, зокрема, стосовно ОСОБА_3 .

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 травня 2023 року у справі № 202/11070/22.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вироку Сокальського районного суду Львівської області від 2 серпня 2023 року щодо ОСОБА_4 у розумінні вимог п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України.

Беручи до уваги вищезазначене, а також положення п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, доходжу висновку, що ОСОБА_3 слід повернути апеляційну скаргу, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 393, 394, 399 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 2 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №0000171 від 11 травня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, повернути апелянту.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її отримання.

Суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_2