Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1358/23
номер провадження 1-кп/368/177/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2023 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000086 від 30.08.2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 28.08.2023 року проходячи поблизу поля, що в межах села Мирівка, Обухівського району, Київської області, на узбіччі дороги помітив дикорослі рослини конопель, які вирішив нарвати для власного вживання без мети збуту.

Відразу реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 надламав на тому ж полі одне стебло з листям рослини коноплі та залишив його сохнути.

Після цього, приблизно о 14 годині 30.08.2023 року ОСОБА_3 прийшов до вищезазначеного поля, що в межах села Мирівка, Обухівського району, Київської області, вирвав вищевказане надламане ним стебло з листям рослини коноплі, яке вже висохло, таким чином вчинивши своїми діями незаконне придбання наркотичних засобів.

Незаконно придбані рослини конопель ОСОБА_3 на тому ж місці подрібнив та помістив до паперового згортку, що мав при собі, який в свою чергу помістив до лівої кишені шортів, в які був одягнений.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно виготовив та почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений канабіс, для особистого вживання без мети збуту.

30.08.2023 в період часу з 16 год. 42 хв. до 17 год. 15 хв. під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_3 , напроти будинку АДРЕСА_3 , було проведено обшук затриманої особи - ОСОБА_3 , в ході якого у останнього було вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вигляді подрібненої речовини рослинного походження, яка знаходилась у паперовому згортку.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціалізацією «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/111-23/46534-НЗПРАП від 13.09.2023, вищевказана надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору - особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить - 11,03 г.

Канабіс, згідно зі Списком №1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 №1890; від 04.06.2008 №518; від 02.12.2009 №1298; від 31.05.2010 №373; від 05.01.2011 №4 та від 02.03.2011 №327; від 27.07.2011 №796; від 05.10.2011 №1050), є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Згідно з Таблицею №1 затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса канабісу в перерахунку на суху речовину до 5 г є невеликими розмірами, від 500 до 2500 грам - великими розмірами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що він в дійсності на полі поблизу с. Мирівка вирвав рослину коноплі, яку була у нього виявлена працівниками поліції. Рослини рвав для власного вживання. Просить вибачення. Більше робити не буде і просить суворо його не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість повністю доводиться нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

?витягом з кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 , 28.08.2023 року проходячи поблизу поля, що в межах села Мирівка Обухівського району Київської області, на узбіччі дороги помітив дикорослі рослини конопель, які вирішив нарвати для власного вживання без мети збуту. Відразу реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 надламав на тому ж полі одне стебло з листям рослини коноплі та залишив його сохнути. Після цього, приблизно о 14 годині 30.08.2023 року ОСОБА_3 прийшов до вищезазначеного поля, що в межах села Мирівка Обухівського району Київської області, вирвав вищевказане надламане ним стебло з листям рослини коноплі, яке вже висохло, таким чином вчинивши своїми діями незаконне придбання наркотичних засобів. Незаконно придбані рослини конопель ОСОБА_3 на тому ж місці подрібнив та помістив до паперового згортку, що мав при собі, який в свою чергу помістив до лівої кишені шортів, в які був одягнений. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно виготовив та почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений канабіс, для особистого вживання без мети збуту. 30.08.2023 в період часу з 16 год. 42 хв. до 17 год. 15 хв. під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_3 , напроти будинку АДРЕСА_3 , було проведено обшук затриманої особи - ОСОБА_3 , в ході якого у останнього було вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вигляді подрібненої речовини рослинного походження, яка знаходилась у паперовому згортку;

?протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального проступку від 30.08.2023 р. та додатком до нього диск CD-R, згідно якого в присутності захисника ОСОБА_6 та працівників поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із застосуванням технічних засобів фіксації о 16 год. 42 хв. 30.08.2023 в с. Мирівка Обухівського району Київської області по вул.. Берегова було затримано ОСОБА_3 , де під час поверхневої перевірки у ОСОБА_3 було виявлено паперовий згорток з речовиною ззовні схожою на канабіс;

?постановою про звільнення затриманого від 30.08.2023 р., згідно якої було звільнено затриманого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

?постановою про визнання вилученого майна речовим доказом від 30.08.2023 р., згідно якої було приєднано до кримінального провадження № 0000086 в якості речового доказу суху подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, схожу на наркотичний засіб канабіс, що знаходиться у паперовому згортку, який поміщено до спеціального пакету №1527366. Речові докази поміщено на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Обухівського РУП, після проведення необхідних експертиз - до прийняття кінцевого рішення по даному кримінальному провадженні;

?постановою про уточнення анкетних даних від 30.08.2023 р. встановлено, що правильним іменем особи, яка у деяких процесуальних документах, складених у кримінальному провадженні № 0000086, зокрема у картці первинного обліку інформації яка надійшла по телефону (ЄО №4673 від 30.08.2023) та дорученні про надання безоплатної вторинної правової допомоги особі №010-100001553 від 30.08.2023 року, вказана як ОСОБА_10 , рахувати ім`я особи - ОСОБА_3 ;

?протоколом огляду відеозапису від 30.08.2023 р. встановлено, що при огляді відеокамери встановлено, що в ній установлений адаптер «Kingston» з цифровим носієм - картою пам`яті «Kingston» 16 GВ. За допомогою USВ-шнура відеокамеру приєднано до системного блоку «DESKTOP-15Q3PTI». При перегляді відомостей на цифровому носії - карті пам`яті «Kingston», встановленій у відеокамері виявлено відео файл формату «МР4» з назвою «МАН00605» розміром 301700 Кб. При перегляді зазначеного відеофайлу з назвою «МАН00605» встановлено, що у ньому міститься відеозапис слідчої дії проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального проступку від 30.08.2023 напроти будинку АДРЕСА_3 , в ході якої у ОСОБА_3 було вилучено згорток з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожої на канабіс. Зазначений згорток з речовиною упаковано до спеціального пакету №1527366. Вказаний відеозанис починається о 16 год. 42 хв. і закінчується о 16 год. 55 хв. 30.08.2023 року. В ході перегляду вказаного відеофайлу, за допомогою системного блоку зроблено дві копії цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск системного блоку, з якого скопійовано на два оптичні носії - оптичні диски формату CD-R ємкістю 700 МВ. Під час огляду застосовані технічні засоби; комп`ютерна техніка: системний блок «DESKTOP-15Q3PTI», монітор «ViewSonis», цифрова відеокамера Soni моделі HDR-CX405 з цифровим носієм - картою пам`яті «Kingston»;

?постановою про визнання предмету речовим доказом від 30.08.2023 встановлено, що оптичні диски формату CD-R ємкістю 700 МВ з відео файлом формату «МР4» з назвою «МАН00605» розміром 301700 Кб з відеозаписом слідчої дії проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального проступку від 30.08.2023 напроти будинку АДРЕСА_3 , в ході якого у ОСОБА_3 було вилучено згорток з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожу на канабіс, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні - приєднано до кримінального провадження №0000086 від 30.08.2023 в якості речових доказів. Речові докази: один оптичний диск зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000086 від 30.08.2023, інший - в органі сектору дізнання відділення поліції №1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області;

?висновком експерта № СЕ-19/111-23/46534-НЗПРАП від 13.09.2023 року, згідно якого встановлено, що надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 11,03 г;

?копіями документів від 30.08.2023 р. щодо розстановки особового складу відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, задіяного на добове чергування 30.08.2023 року, сторінки із журналу отримання портативного відеореєстратора (нагрудної відеокамери) нарядом СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області (Заїка, Бєланов) за 30.08.2023 та підтверджуючі документи про перебування на балансі відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області портативних відео реєстраторів;

?відповіддю на запит дізнавачу було надано DVD-R диск, на якому мається відеозапис з назвою «Vid» з

нагрудної боді-камери поліцейських СРПП відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які несли службу у селі Мирівка Обухівського району Київської області за період з 14 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин 30.08.2023 року, а саме: моменту виявлення в ході поверхневої перевірки у ОСОБА_3 речовини рослинного походження зеленого кольору. Порядковий номер із журналу обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а саме видачі зазначеного відеозапису № 8 від 05.09.2023;

?протоколом огляду відеозапису від 05.09.2023 р., згідно якого предметом огляду є додаток до відповіді на запит про надання відеозаписів з бодікамер поліцейських, а саме DVD-R диск ємкістю 4,7 Gб. При огляді диску встановлено, що на ньому мається відеофайл формату «МР4», з назвою «Vid» розміром 284676 Кб. При перегляді вказаного відеофайлу з назвою «Vid» встановлено, що у відеофайлі міститься відеозапис проведення поверхневої перевірки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якої у ОСОБА_3 було виявлено згорток з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору. Відеозапис триває 02 хвилини 43 секунди. Під час огляду застосовані технічні засоби: комп`ютерна техніка: системний блок «DESKTOP-15Q3PTI», монітор «ViewSonis», DVD-R диск, який було додано до відповіді на запит про надання відеозаписів з бодікамер поліцейських. Огляд проводився при змішаному освітленні;

?постановою про визнання майна речовими доказами від 05.09.2023 р. встановлено, що оптичний диск формату DVD-R диск ємкістю 4,7 Gб з відеофайлом формату «МР4», який має назву «Vid» розміром 284676 Кб з відеозаписом проведення поверхневої перевірки ОСОБА_3 , в ході якої у ОСОБА_3 було виявлено згорток з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, що має значення речових доказів у кримінальному провадженні - приєднано до кримінального провадження № 0000086 від 30.08.2023 в якості речового доказу;

?висновком судово-психіатричного експерта № 445 від 22.09.2023 встановлено, що ОСОБА_3 на момент скоєння інкримінованих йому дій страждав на психічний розлад - шизофренія, безперервний тип перебігу, стан ремісії, Р 20.05 за МКХ-10. ОСОБА_3 на момент скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 на даний час страждає на психічний розлад - шизофренія, безперервний тип перебігу, стан ремісії, Р 20.05 за МКХ-10. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_3 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_3 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР (психостимулятори, канабіоїди, алкоголь), Р 19.26 за МКХ-10. Він потребує лікування від даного захворювання на загальних підставах. Протипоказань до такого лікування у нього не виявлено.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Що ж стосується доказів, які були здобуті під час судового слухання даного кримінального провадження, то суд оцінював їх на підставі Глави 4 Докази і доказування діючого КПК України.

Згідно ст. 95 КПК України:

Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а відповідно до ч.2 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування вини покладено на прокурора, як сторону обвинувачення.

Всі вище перелічені письмові докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили, що відповідає вимогам ст.94 КПК України.

Отже, оцінюючи досліджені судом докази, які є належними, допустимими, достовірними в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх достатніми для визнання винуватим ОСОБА_3 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що судом при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 було дотримано вимог ст. 22 КПК України, проте протягом тривалого часу розгляду даного кримінального провадження від сторони захисту не надходило жодних клопотань про перевірку допущених, на їх думку, процесуальних порушень.

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними та допустимими.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Крім того, відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, встановив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та неспростовних презумпцій факту доведеності вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ст. 309 ч. 1 КК України, а саме: у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно заяви про видачу паспорта обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стави Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 4404/109/1603/02-23 від 31.08.2023 р. станом на 31.08.2023 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під медичним наглядом у лікаря психіатра КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» з діагнозом шизофренія параноїдної форми. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабоїдів та алкоголю.

Згідно характеристики, виданої виконкомом Кагарлицької міської ради на гр. ОСОБА_3 , 1993 р. н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає постійно з 1997 року у с. Мирівка Кагарлицького району Київської області. Про місце роботи гр.. ОСОБА_3 інформації у виконавчому комітеті відсутня. Компрометуючих матеріалів на гр. ОСОБА_3 до старостату с. Стави не надходило.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме: має позитивну характеристику та має постійне місце проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро покаявся, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді обмеження волі із застосуванням ст.. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, тому з урахування вищевикладеного суд вважає, що до обвинуваченого можливого застосувати міру покарання у виді обмеження волі в межах санкції передбаченої КК України.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного судом покарання і у відповідності до ст. 75 КК України за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Цивільний позов по справі відсутній.

Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової експертизи № СЕ-19/111-23/46534-НЗПРАП від 13.09.2023 р. в сумі 1434 (одну тисячу чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: суху подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, схожу на наркотичний засіб канабіс, що знаходиться у паперовому згортку, який поміщено до спеціального пакету №1527366, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити; оптичний диск формату CD-R ємкістю 700 МВ з відео файлом формату «МР4» з назвою «МАН00605» розміром 301700 Кб з відеозаписом слідчої дії проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального проступку від 30.08.2023, який приєднано до кримінального провадження № 0000845 від 28.07.2022 р., після набрання законної сили вироком залишити при матеріалах кримінального провадження; оптичний диск формату DVD-R диск, на якому мається відеозапис з назвою «Vid» з нагрудної боді-камери поліцейських СРПП відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які несли службу у селі Мирівка Обухівського району Київської області за період з 14 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин 30.08.2023 року, а саме: моменту виявлення в ході поверхневої перевірки у ОСОБА_3 , речовини рослинного походження зеленого кольору, який приєднано до кримінального провадження № 0000845 від 28.07.2022 р., після набрання законної сили вироком залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1