Справа № 535/76/24
Провадження № 1-кп/535/156/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смтКотельва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 22.01.2024 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Рублівка Котелевського району, Полтавської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, не утриманні одна неповнолітня дитина, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа, виданого Котелевським районним судом Полтавської області № 2-276 від 10 липня 2009 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Так ОСОБА_6 з лютого 2023 року, у відповідності до усного договору про надання послуг, укладеного між ним та заступником директора ПСП «Ковпаківець» ОСОБА_7 , надає послуги по виконанню підсобних робіт, отримуючи від цього дохід за їх виконання.

Однак ОСОБА_6 достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, всупереч вимогам, зазначеним у рішенні суду, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, умисно, систематично, починаючи з 01.08.2023, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, перебуваючи за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , злісно ухилився від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , добровільно кошти на утримання доньки не виплачував, заходи для погашення заборгованості, що утворилась, не приймав. Поряд з цим, будучи працездатним, не звернувся до органів Державної служби зайнятості, як такий, що шукає роботу, що свідчить про його бездіяльність, самостійно офіційну роботу не шукав, ніде працевлаштований не був, про суму тимчасових заробітків та інших джерел доходів державного виконавця не повідомляв, чим свідомо вчинив дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період часу з 01.08.2023 по 31.12.2023 в розмірі 18 176, 25 грн., що сукупно складає суму виплат більше як за чотири місяці відповідних платежів.

Тобто своїми вищевказаними умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, що дійсно не сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та має заборгованість по сплаті аліментів. Крім цього надав суду квитанцію від 05.02.2024 року про внесення ним частини кошів на погашення заборгованості в сумі 3000 грн.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні дали показання, що обвинуваченим починаючи з 01.08.2023і до даного часу не сплачуються аліменти на утримання дитини. Сума боргу становила 18176, 25 грн. та за весь період, починаючи з 01.08.2023 року ним було сплачено лише 05.02.2024 року три тисячі гривень на погашення заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, законного представника, та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст.66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставин, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, думки потерпілої та законного представника потерпілої суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, а також обставинам, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання пов`язаного з реальним його відбуттям. При цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст.65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Речові докази та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались. Підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення- проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору у порядку визначеному ст.376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1