Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/162/2024 Справа № 641/4506/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 тапрокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000851 від 23.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання в обґрунтування якого слідчий та прокурор посилаються на те, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за № 0000851 від 23.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.06.2023 до ЧЧ ВП №2 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області, надійшла заява з приводу того, що невстановлена особа незаконно розповсюджує наркотичні засоби на території Слобідського району м. Харкова.

Так, 10.01.2024 у період часу з 10 год. 42 хв., по 11 год. 35 хв., в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та в подальшому вилучено: 1) Грошові кошти у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, номіналом по 1000 (тисяча) гривень, у кількості 30 купюр з наступними серійними номерами: АЖ2327891; АЖ7636202; АЖ2851166; АС6316703; АТ5091881; БЛ9167952; БМ9571522; АК7919857; АД3605841; АМ2295378; АЗ7696620; АС6316701; АН6278830; АИ7801005; АМ2295379; АУ6014024; БЛ3947898; АИ0019648; АЖ7384680; ВТ2153122; АУ4300379; АП9779564; БН1601005, АД4108494; АП9779565; АЛ2209535; АЕ1621108; БМ 1945779; АР4886058; ЯБ7961682; які у подальшому поміщено до сейф-пакету з PSP1257573; 2) Грошові кошти у розмірі 6600 (шести тисяч) гривень, поміщено до сейф-пакету PSP1257593; 3) Банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_1 , поміщено до сейф-пакету PSP1257572; 4) Мобільний телефон Redmi 9CNFC, у корпусіч синього кольору IMEI: НОМЕР_2 , поміщено до сейф-пакету PSP1257571; 5) Шість прозорих поліетиленових зіп-пакетів з білою кристалічноподібною речовиною білого кольору, поміщено до сейф-пакету PSP1257591; 6) Полімерний зіп-пакет з сухою подрібненою рослинною речовиною, поміщено до сейф-пакету PSP1257590; 7) Один прозорий полімерний зіп-пакет з білою кристалічноподібною речовиною, поміщено до сейф-пакету PSP1257592.

11.01.2024 винесено постанову про визнання вилучених предметів речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

Слідчий та прокурор вважають, що вилучене майно є предметом кримінального провадження та має доказове значення.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором та слідчим було подано заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучені пожежне сміття та коробка із сірниками з нашарування кіптяви, вказані прокурором у клопотанні, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження.

Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на: 1) Грошові кошти у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, номіналом по 1000 (тисяча) гривень, у кількості 30 купюр з наступними серійними номерами: АЖ2327891; АЖ7636202; АЖ2851166; АС6316703; АТ5091881; БЛ9167952; БМ9571522; АК7919857; АД3605841; АМ2295378; АЗ7696620; АС6316701; АН6278830; АИ7801005; АМ2295379; АУ6014024; БЛ3947898; АИ0019648; АЖ7384680; ВТ2153122; АУ4300379; АП9779564; БН1601005, АД4108494; АП9779565; АЛ2209535; АЕ1621108; БМ 1945779; АР4886058; ЯБ7961682; які у подальшому поміщено до сейф-пакету з PSP1257573; 2) Грошові кошти у розмірі 6600 (шести тисяч) гривень, поміщено до сейф-пакету PSP1257593; 3) Банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_1 , поміщено до сейф-пакету PSP1257572; 4) Мобільний телефон Redmi 9CNFC, у корпусіч синього кольору IMEI: НОМЕР_2 , поміщено до сейф-пакету PSP1257571; 5) Шість прозорих поліетиленових зіп-пакетів з білою кристалічноподібною речовиною білого кольору, поміщено до сейф-пакету PSP1257591; 6) Полімерний зіп-пакет з сухою подрібненою рослинною речовиною, поміщено до сейф-пакету PSP1257590; 7) Один прозорий полімерний зіп-пакет з білою кристалічноподібною речовиною, поміщено до сейф-пакету PSP1257592.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1