Номер провадження: 11-кп/813/696/24
Справа № 510/1299/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 на вирок Ренійського райсуду Одеської обл. від 19.07.2023 у к/п №000046 від 26.05.2023 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в респ. Узбекистан, громадянина України, із середньою технічною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК Українита йому призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді від 16.06.2023 та вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, на початку 2022 ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні нотаріально завірених копій свідоцтв про народження з метою їх використання, а саме: пособництва у виготовленні завідомо підроблених нотаріально завірених копій свідоцтв про народження дітей та їх подальшого особистого використання перебуваючи за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи законний порядок отримання свідоцтв про народження дітей, порушуючи Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1.07.2010 № 2398-IV, через месенджер «Теlegram» відшукав невстановлену особу, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження та засобом електронного зв`язку через повідомлення в месенджері «Теlegram» зв`язався з нею, після чого вказана особа за грошову винагороду пообіцяла йому виготовити завідомо підроблені нотаріально завірені копії свідоцтва про народження дітей. З метою досягнення обумовленої домовленості ОСОБА_7 надав вищевказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі анкетні дані, які було використано під час виготовлення завідомо підроблених нотаріально завірених копій свідоцтв про народження дітей, а саме: нотаріально завірені свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_11 , серія НОМЕР_1 від 24.02.2022, ОСОБА_11 , серія НОМЕР_2 від 24.02.2022, ОСОБА_7 , серія НОМЕР_3 від 02.02.2022. Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа передала ОСОБА_7 підроблені свідоцтва про народження, відправивши їх на вказану ним адресу перевізника « ОСОБА_12 ». Згідно відповіді Ренійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області від 31.05.2023 № 518/24.13-18 за даними ДРАЦС громадян фактів державної реєстрації вищезгаданих актів цивільного стану відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 вищезазначених громадян не виявлено, що свідчить про те, що надані документи останнім підроблені та не відповідають дійсності.

Окрім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, а також відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», особам чоловічої статі віком від 18 до 60 виїзд за межі України обмежено. Будучи обізнаним про правові наслідки прийнятих нормативно-правових актів, ОСОБА_7 , маючи умисел безперешкодно покинути територію України, у невстановлений досудовим розслідуванням місці, час та особи, придбав завідомо підроблені документи, а саме: нотаріально завірені свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_11 , серія НОМЕР_4 від 24.02.2022, ОСОБА_11 , серія НОМЕР_2 від 24.02.2022, ОСОБА_7 , серія НОМЕР_3 від 02.02.2022, у яких міститься інформація про те, що ОСОБА_7 є батьком вищезазначених дітей.

Зокрема, абзацом четвертим ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено таку категорію, як жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18. Далі, 26.05.2023 ОСОБА_7 , доводячи свій намір спрямований на незаконний перетин кордону до логічного завершення, завідомо знаючи про те, що раніше отримані ним нотаріально завірені свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_11 , серія НОМЕР_4 від 24.02.2022, ОСОБА_11 , серія НОМЕР_2 від 24.02.2022, ОСОБА_7 , серія НОМЕР_3 від 02.02.2022, є недійсними та підробленими, 26.05.2023 близько о 04 год., знаходячись на Міжнародному пункті пропуску «Паромна переправа Орлівка», який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський р-н, с. Орлівка, Паромна дорога, 1, під час проходження прикордонного контролю, умисно пред`явив їх працівнику ДПС України для перевірки.

Згідно відповіді Ренійського відділу ДРАЦС в Ізмаїльському р-ні Одеської обл. від 31.05.2023 № 518/24.13-18, за даними ДРАЦС громадян фактів державної реєстрації вищезгаданих актів цивільного стану відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 вищезазначених громадян не виявлено, що свідчить про те, що надані документи останнім підроблені та не відповідають дійсності.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій вказує на те, що судом було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на таке:

- відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Водночас, відповідно до змісту вироку судом було визнано обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було, водночас, вчиненими кримінальними проступками збитки або шкоду заподіяно не було.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_9 просить змінити вирок Ренійського райсуду Одеської обл. від 19.07.2023 в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, водночас обвинувачений та його захисник не заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається матеріалів провадження, учасники кримінального провадження надали згоду на розгляд обвинувального акту за їх відсутності, обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у зв`язку з чим судовим розгляд був проведений у спрощеному порядку, який перебачений ст. 382 КПК України.

Враховуючи те, що зазначені висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог вищезазначеної ч. 1 ст. 404 КПК України.

Водночас, що стосується посилання прокурора на допущення судом 1-ої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосування, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Приписами ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків та особу винного.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визначив щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання судом встановлено не було.

З урахування вказаних вище обставин, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про те, що покарання за вчинення, зокрема, кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

В той же час, відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, водночас обставин, які обтяжують його покарання встановлено не було.

У даному контексті, апеляційний суд також враховує правову позицію, яка викладена у постанові Другої судової палати ККС ВС від 22.06.2023 по справі № 953/22223/21 відповідно до якої при призначенні покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується (відсутність цієї ознаки не є перешкодою для застосування спеціальних правил призначення покарання) тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами прокурора ОСОБА_9 та констатує, що судом 1-ої інстанції було допущене неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни оскаржуваного вироку.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4) ч. 1 ст. ст. 409 КПК України, передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно п. 1) ч. 1 ст. 413 КПК України, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За таких обставин, враховуючи допущене судом 1-ої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Ренійського районного суду Одеської обл. від 19.07.2023, яким ОСОБА_7 визнаний винуватиму вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України змінити, в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

- за ч. 4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3