Справа № 944/3982/22
Провадження №1-кп/944/480/24
УХВАЛА

09.01.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Яворів клопотання представника власника майна ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 21.03.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

встановив:

на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебуває даний обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою судді від 26.01.2023 суддею ОСОБА_1 справу було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

18.09.2023 до Яворівського районного суду Львівської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту на майно в інтересах третьої особи, відносно майна якої вирішено питання про арешт.

Клопотання обґрунтовує тим, що 21 березня 2022 року, в межах даного кримінального провадження, за місцем проживання ОСОБА_7 - АДРЕСА_1 проведено невідкладний обшук, в ході якого у ОСОБА_7 вилучено мобільний телефон Iphone 11Рrо. З моменту вилучення подальша доля телефону ОСОБА_7 не була відома. Про будь - які процесуальні рішення відносно його майна ОСОБА_7 повідомлений не був. У відповідь на адвокатський запит за №01-13/300/2023 від 13 вересня 2023 року отримано копію ухвали Галицького районного суду міста Львова від 22 березня 2022 року у справі №461/1605/22, якою накладено арешт на майно, яке було вилучене за результатами проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , - мобільний телефон марки «Iphone 11Рrо» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Просить скасувати арешт на вказаний телефон, оскільки ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000062 від 21 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України не має жодного процесуального статусу, а арештоване майно - мобільний телефон, який був вилучений в ході обшуку в ОСОБА_7 не є особистою власністю обвинуваченого ОСОБА_4 , відтак, за рахунок мобільного телефону не може бути задоволено цивільний позов, або він не може бути предметом конфіскації.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про скасування арешту на майно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 щодо вирішення питання про скасування арешту на майно зазначив, що покладається на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував в судовому засіданні щодо скасування арешту на телефон, власником якого є ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, пояснення учасників процесу, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2022 по справі № 461/1605/22 (провадження №1-кс/461/1074/22) в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 21.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку, а саме мобільний телефон марки «Iphone 11Рrо» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який ОСОБА_7 добровільно видав.

Із змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до ч. 1ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, суддя вважає, що підстав для арешту зазначеного вище мобільного телефону, зокрема і тих, які стали підставою накладення арешту, станом на день розгляду клопотання, немає, а тому, беручи до уваги надані в судовому засіданні пояснення адвоката, клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст. 2, 7, 174, 309, 372, 376 КПК України слідчий суддя,

у х в а л и в :

клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 21.03.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2022 по справі № 461/1605/22 (провадження №1-кс/461/1074/22) на мобільний телефон марки «Iphone 11Рrо» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з абонентським номером НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1