Номер провадження 1-кп/741/38/23
Єдиний унікальний номер 741/783/22
ВИРОК

іменем України

20 грудня 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, унесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 00000733 від 01 серпня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2022 року близько 18:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з автомобільної аптечки, що знаходилася на полиці настінної вішалки для одягу, умисно таємно викрав офіційний документ, а саме пластикову банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , після чого з викраденим документом з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитися ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчиненив кримінальне правопорушення, що кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто як викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів.

Крім того, 22 липня 2022 року близько 18.00 ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з автомобільної аптечки, що знаходилася на полиці настінної вішалки для одягу, умисно таємно викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 11 грудня 1998 року Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області на ім`я ОСОБА_7 , та картку фізичної особи - платника податків ДПІ у Носівському районі № 179 від 11 квітня 2003 року про присвоєння ОСОБА_7 реєстраційного номеру, що є важливим особистим документом, після чого з викраденими документами з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитися ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчиненив кримінальне правопорушення, яке кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконному заволодінні паспортом та іншим важливим особистим документом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 22 липня 2022 року в період часу з 19:52 год по 20:51 год, діючи в умовах воєнного стану, що введений на всій території України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовженого Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року на 90 діб, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що знаходилися на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом розрахунку банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , за придбання товарів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_1 , таємно викрав з банківського рахунку грошові кошти в сумі 824 грн. 10 коп., що належать ОСОБА_7 , чим заподіяв йому матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до приписів ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчинених ним кримінальних правопорушень. Обвинувачений дав показання, що всередині липня 2022 року, точніше дати не пам`ятає, прийшов відвідати свого односельця по с. Селище ОСОБА_7 . Перебуваючи у господарстві останнього, скориставшись тим, що ОСОБА_7 залишив приміщення літньої кухні, достовірно знаючи місце, де потерпілий зберігав свій паспорт та банківську картку, він таємно викрав з аптечки паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , в якому містився його податковий номер, та банківську картку. ОСОБА_5 зі слів потерпілого знав, що на картковому рахунку потерпілого є залишок коштів (близько 500 грн.), тому того ж дня у магазині в с. Селище придбав продукти харчування, розрахувавшись безконтактною банківською карткою потерпілого на суму 824 грн. 10 коп., після чого пішов до себе додому. Через деякий час на початку серпня 2022 року він самостійно видав працівникам поліції викрадені ним паспорт на ім`я ОСОБА_7 та банківську картку. Про свій вчинок шкодує, зробив для себе на майбутнє належні висновки, однак шкоду потерпілому не відшкодував, адже перебував у лікарні на операції. Просив не позбавляти його волі.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Захисник ОСОБА_6 просив суворо не карати обвинуваченого, та при визначенні міри покарання застосувати положення ст. ст. 69, 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, підтверджується наступними доказами, зібраними на досудовому слідстві, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 00000733 від 01 серпня 2022 року, з якого вбачається, що 01 серпня 2022 року до Ніжинського РВП із заявою звернувся ОСОБА_7 про те, що 22 липня 2022 року невідома особа викрала у нього з літньої кухні банківську картку Приватбанку та в подальшому, того ж дня, розрахувалась в магазині його карткою за придбання товару на суму 824 грн. 10 коп.;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 00000895 від 15 вересня 2022 року, з якого вбачається, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000733 від 07 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом таємного викрадення чужого майна було встановлено що ОСОБА_5 22 липня 2022 року близько18:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні літньої кухні, що належить ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу з аптечки на столі, таємно викрав офіційні документи: а саме паспорт громадянина України, виданий на ім`я потерпілого ОСОБА_7 ;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 00000894 від 15 вересня 2022 року, з якого вбачається, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000733 від 07 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом таємного викрадення чужого майна було встановлено що ОСОБА_5 22 липня 2022 року, близько18:00 год, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні літньої кухні, що належить ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу з аптечки на столі, таємно викрав офіційні документи, а саме: пластикову банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я потерпілого ОСОБА_7 ;

- заявою ОСОБА_7 від 01 серпня 2022 року про притягнення до кримінальної відповідальності односельця ОСОБА_5 , який 22 липня 20222 року близько 16:30 год. з приміщення літньої кухні за адресою його проживання викрав паспорт громадянина України та банківську картку на його ( ОСОБА_7 ) ім`я;

- протоколом огляду місця події від 01 серпня 2022 року, проведеного за участі та з дозволу власника ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, та фототаблицею до нього, згідно з яким об`єктом огляду є господарство за адресою: АДРЕСА_2 . Подвір`я господарства огороджене парканом з усіх сторін. На подвір`ї знаходиться одноповерховий будинок та літня кухня;

- заявою ОСОБА_5 від 02 серпня 2022 року про добровільну видачу працівникам поліції паспорта ОСОБА_7 та банківської картки Приватбанку № НОМЕР_1 ;

- протоколом огляду місця події від 02 серпня 2022 року, проведеного за участі ОСОБА_5 у присутності двох понятих, та фототаблицею до нього, згідно з яким у приміщенні ВПД № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області за адресою: м. Носівка, вул. Центральна, 15, проведено огляд документів, які добровільно видав ОСОБА_5 , а саме: паспорта громадянина України номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , виданого Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 11 грудня 1998 року, та банківської картки для виплат КБ АБ «Приватбанк» НОМЕР_1 фіолетового кольору з чіпом та безконтактним індикатором, магнітною стрічкою, без ім`я власника. ОСОБА_5 пояснив, що викрав їх у ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду предмета від 07 серпня 2022 року та фототаблицею до нього, яким слідчим Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області за участі потерпілого ОСОБА_7 проведено огляд предметів, вилучених при ОМП в ОСОБА_5 , а саме: паспорта громадянина України, номер НОМЕР_2 , який виданий ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та банківську картку КБ АБ «Приватбанк» НОМЕР_1 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20 травня 2023 року за участі обвинуваченого ОСОБА_5 та двох свідків, з якого убачається, що останній добровільно, послідовно та докладно розповів про обставини вчинення ним крадіжки у господарстві потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 та банківської картки АТ КБ «Приватбанк»;

- випискою АТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 22 липня 2022 року по 23 липня 2022 року.

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:

- постанову прокурора Ніжинської окружної прокуратури від 15 вересня 2022 року про об`єднання матеріалів досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 00000733 від 01 серпня 2022 року, № 00000895 від 15 вересня 2022 року, № 00000894 від 15 вересня 2022 року в одне провадження за № 00000733;

- постанову слідчого СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 02 серпня 2022 року про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження № 00000733 в якості речових доказів вилучені 01 серпня 2022 року у ОСОБА_5 паспорту громадянина України номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , виданий Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 11 грудня 1998 року та банківську картку для виплат КБ АБ «Приватбанк» з номером НОМЕР_1 ;

- ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2022 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, що знаходяться у володінні АТ КБ «Приватбанк», а саме про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» у період часу з 20 липня 2022 року по 02 серпня 2022 року, інформацію щодо відкриття інших банківських рахунків на власника рахунку № НОМЕР_1 , у разі наявності щодо номерів рахунків та дати їх відкриття тощо;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13 вересня 2022 року, яким слідчий СВ Ніжинського РВП в Чернігівській області у приміщенні АТ КБ «Приватбанк», розташованому у м. Чернігові на підставі ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду № 740/2489/22 отримав CD-R диск № 3154 з інформацією.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до чинного кримінального-процесуального законодавства.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Крім повного визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду ніяким чином не оспорюється.

Беручи до уваги вищевказане, суд уважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 357 КК України за кваліфікуючими ознаками: викрадення офіційних документів (пластикової банківської картки АТ КБ «ПриватБанк»), вчиненого з корисливих мотивів; ч. 3 ст. 357 за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, - повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані стороною обвинувачення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі "Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора": "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що його обтяжують.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений скоїв один кримінальний проступок ,один злочин невеликої тяжкості та тяжкий злочин.

Суд бере до уваги визнання ОСОБА_5 своєї вини, що виразилося у щирому осуді своєї поведінки, добровільних показах щодо вчинених злочинів, що пом`якшує міру покарання. На наркологічному чи психіатричному обліку обвинувачений не перебуває, має місце реєстрації, за місцем якого в с. Селище Ніжинського району Чернігівської області характеризується з негативної сторони.

За висновком Ніжинського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, викладеним у досудовій доповіді щодо ОСОБА_5 від 13 листопада 2023 року № 35/16/1483-23, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства та може становити небезпеку для суспільства.

Однак суд зазначає, що висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, оскільки досудова доповідь органом пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого.

Вказані вище факти суд бере до уваги при обранні міри покарання.

Крім того, суд при призначенні покарання, бере до уваги кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого, ступінь суспільної небезпечності вчиненого та відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, та за сукупністю кримінальних правопорушень згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі. Ураховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 , те, що він правдиво розповів про обставини вчинених кримінальних правопорушень, критично відноситься до своїх дій, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є особою, що не має судимості, а також позицію потерпілого, який не заявив цивільного позову та не наполягав на призначенні обвинуваченому покарання, пов`язаного з позбавленням волі, суд уважає можливим застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 згідно зі ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , виданий 11 грудня 1998 року Носівським РВ УМВС України, банківську картку для виплат КБ АБ «Приватбанк» з номером НОМЕР_1 , - залишити у розпорядженні власника ОСОБА_7 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2023 року та продовжений ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2023 року, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Анатолій КРУПИНА