справа № 563/1861/23
провадження № 1-кп/563/158/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши в приміщенні суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Житин Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, учня Невірківського ліцею Великомежиріцької сільської ради. проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

Неповнолітній ОСОБА_6 в порушення вимог Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2 102-ІХ, із змінами та доповненнями, 29 вересня 2023 року, близько о 22:00 год., перебував поблизу господарства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Будучи там, керуючись корисливим мотивом та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_6 вирішив викрасти свійську тварину - кобилу, яка належала ОСОБА_7 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, відв`язав прив`язану до металевого прута свійську тварину - кобилу віком 20 років, звичайної породи, яка знаходилася на пасовищі неподалік подвір`я ОСОБА_7 , після чого повів її звідти руками за вуздечку та викрав, розпорядившись в подальшому незаконно здобутим майном на власний розсуд.

Своїми злочинним діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 24999 гривень 67 копійок.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 , в порушення вимог Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із змінами та доповненнями, 29 вересня 2023 року, близько о 22:15 год., перебував поблизу господарства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Будучи там, керуючись корисливим мотивом та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 вирішив викрасти саморобну гужову підводу (воза), що належала ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу до саморобної гужової підводи (воза), яка знаходилася біля подвір`я ОСОБА_8 , діючи повторно, запряг у неї кобилу ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_2 , після чого покинув місце події за допомогою даного транспортного засобу та в подальшому використовував його для власних потреб.

Викравши у ОСОБА_8 саморобну гужову підводу (воза), ОСОБА_6 спричинив потерпілому майнову шкоду в розмірі 4500 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, підтвердивши обставини, встановлені судом. Додатково показав, що дійсно вчинив крадіжку коня та воза, в даний час розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати, зобов"язується надалі не порушувати закон.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове засідання не з"явилися, але до суду подано заяви в яких вони просять справу розглянути без їх участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, оскільки завдані збитки обвинуваченим відшкодовані.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що товаришує з ОСОБА_6 в ніч з 29.09.2023 на 30.09.2023 року ОСОБА_6 запропонував підвезти його додому на підводі. Кінь був білої масті, де він його взяв свідку не відомо, але знає, що раніше в ОСОБА_6 ніколи не було ні коня, ні підводи.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 являється їй рідним сином. 30.09.2023 року вранці ОСОБА_10 прийшов додому від сестри, яка проживала в іншому селі. Коли свідок вийшла на вулицю то побачила на подвір"ї коня, вона не знала де він взявся. Пізніше їй стало відомо, що у сусіда ОСОБА_7 пропав кінь. Пізніше син зізнався, що це він викрав кобилу із возом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що 29.09.2023 року ввечері, до неї додому прийшов її рідний брат ОСОБА_6 , який приїхав на коні з підводою. Він побув деякий час та поїхав. Звідки в нього кінь вона не запитувала.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі:

- витягом ЄРДР № 0000260, згідно якого 01.10.2023 року надійшла заява від ОСОБА_8 про вчинення крадіжки гужового воза (а.п.1-2);

- протоколом огляду місця події від 30.09.2023 року, згідно якого оглянуто гужового воза та коня, який запряжений у даний віз,які були викрадені у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.п.19-22);

- протоколом огляду місця події від 30.09.2023 року, згідно якого оглянута територія господарства ОСОБА_8 в с.Невірків Рівненського району та виявлено крадіжку гужового воза (а.п 23-25);

- висновком судової товарознавчої експертизи від 16.10.2023 року № СЕ-19/118-23/11003-ТВ, згідно якого ринкова вартість саморобної гужової підводи (воза) бувшої у користуванні, на момент вчинення кримінального правопорушення могла становити - 4500 грн. (а.п. 41-44);

- витягом ЄРДР № 0000276, згідно якого 13.10.2023 року надійшла заява від ОСОБА_7 про вчинення крадіжки коня (а.п.66);

- протоколом огляду місця події від 13.10.2023 року, згідно якого оглянута територія неподалік господарства ОСОБА_7 в с.Невірків Рівненського району та виявлено крадіжку коня (а.п 78-79);

- висновком судової товарознавчої експертизи від 17.10.2023 року № СЕ-19/118-23/11037-ТВ, згідно якого ринкова вартість свійської тварини- кобили, вік якої становить 20 років, на момент вчинення кримінального правопорушення могла становити - 24999,67 грн. (а.п.90-93);

- протоколом слідчого експерименту від 27.10.2023 року відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_6 розповів та показав на відео, як здійснював крадіжку гужового воза та кобили (а.п. 108-109);

Крім того, винуватість обвинуваченого підтверджується речовими доказами по справі: саморобна гужова підвода, свійська тварина -кобила віком 20 років (а.п. 45, 94).

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 пояснила, що зобов"язується більше уваги приділяти вихованню неповнолітнього обвинуваченого.

Згідно пояснень представників ССД та поліції, неповнолітній обвинувачений раніше не потрапляв в коло зору даних служб, з приводу вчинення кримінальних правопорушень, з обвинуваченим було проведено профілактичні бесіди, щодо недопущення в подальшому кримінальних правопорушень.

Відповідно до досудової доповіді наданої Рівненським районним сектором № 3 філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області, в ході проведеної роботи та згідно оцінки ризику можна зробити висновок, що обвинувачений ОСОБА_6 має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Крім того, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк.

Суд вважає вину ОСОБА_6 доведеною, і кваліфікацію його дій правильною за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

При призначені покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позитивну характеристику, обставини справи, розмір завданої шкоди.

Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 передбачений ч.4 ст.185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», у п. 10 роз`яснив, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті ( частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням обставин цього злочину, даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання в тому числі особам, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо.

Ч.1 ст. 69 КК України, встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи особу винного, його ставлення до вчиненого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те що він просив його суворо не карати, недосягнення ним повноліття, позитивні характеристики з навчального закладу та місця проживання, наявність регулярного доходу у вигляді підробітку, неперебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, вчинення кримінального правопорушення вперше, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом"якшують покарання, також позицію потерпілих, оскільки вони не мають до нього претензій ні матеріального, ні морального характеру, повернення викраденого майна для потерпілих, які своїми заявами підтвердили відшкодування викраденого, суд вважає, що з урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу винного і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності,а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого за час досудового розслідування й судового розгляду, конкретні обставини справи та наведені вище дані про особу обвинуваченого, що свідчать про те, що ОСОБА_6 не являє собою великої небезпеки для суспільства та дають підстави вважати, що він повинен понести покарання, більш м"яке покарання, ніж передбачене законом.

Крім того, встановлено, що обвинувачений вчинивши злочин, все ж таки в подальшому усвідомив протиправність та помилковість своїх дій, визнав свою вину та правдиво розповів про всі відомі обставини, надав належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та щиро засудив її, висловив жаль з приводу вчиненого.

На переконання суду всі наведені вище обставини істотно зменшили суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Конвенція про права дитини, від 20 листопада 1989 року, підписана та ратифікована Україною, стаття 1, виходить з того, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18 річного віку, відповідно до статті 3 цієї ж Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд вважає, що саме покарання у виді штрафу буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, справедливим та таким що не суперечить ст.65 КК України, оскільки судом встановлено, що в обвинуваченого ОСОБА_6 наявні власні кошти, згідно довідки ПАТ "Державний Ощадний банк України" від 25 грудня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - штраф у розмірі 50 (п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п"ятдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 956 (дев"ятсот п"ятдесят шість) грн..

Речові докази - саморобна гужова підвода (віз), яку передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 ; свійська тварина - кобила віком 20 років, звичайної породи, яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити потерпілим.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: