Справа № 277/1322/23
УХВАЛА

іменем України

"15" січня 2024 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, відносно якої

розглядається клопотання ОСОБА_4

захисника особи, відносно якої

розглядається клопотання адвоката ОСОБА_5

законного представника особи, відносно якої

розглядається клопотання ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.08.2023 року за №0000124 відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Ємільчине Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, раніше судимий:

- 17.12.2020 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.1 ст.309 до двох років обмеження волі

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.126-1 КК України

в с т а н о в и в:

26.09.2023 року до Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124, внесене до ЄРДР 08.08.2023 року.

Ухвалою суду від 15.11.2023 року в даному кримінальному провадженні призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи.

08.01.2024 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №598-2023 відносно ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_4 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення зі звичайним наглядом.

11.01.2024 року провадження у справі відновлено та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну порядку розгляду кримінального провадження та застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 .

Згідно клопотання ОСОБА_4 , знаходячись за адресою спільного проживання з матір`ю ОСОБА_7 , сестрою ОСОБА_6 та її малолітньою дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 , систематично, у період з 17.02.2023 року по 08.08.2023 року вчиняв домашнє насильство, а саме психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_7 , що призвело до її психологічних страждань.

Так, 17.02.2023 року та 26.03.2023 року ОСОБА_4 безпричинно висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_7 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв із будинку, завдаючи шкоди психічному здоров`ю потерпілої, за що відповідно 02.03.2023 року та 05.04.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В подальшому ОСОБА_4 , діючи систематично 08 серпня 2023 року приблизно о 09 год., перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , що виразилось в образах нецензурними словами, словесними погрозами на її адресу в фізичній розправі та залякуванні, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

ОСОБА_4 вчинив систематичне домашнє психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , яке призвело до психологічних страждань останньої, які виразились у невротичному розладі у вигляді відчуття страху, плаксивості, фіксованості на своїх хворобливих відчуттях, тривожності, іпохондричності, пригніченості настрою. Психологічні страждання ОСОБА_7 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із систематичним вчиненням домашнього насильства її сином ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, прокурор вважає, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки діяння, передбаченого ст.126-1 КК України, є суспільно небезпечною особою і до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , зіславшись на обставини викладені в клопотанні.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив проти застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру та пояснив, що дійсно вчиняв суперечки з матір`ю та ображав її.

Захисник та законний представник особи, відносно якої розглядається клопотання не заперечили проти застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 .

Потерпіла в судовому засіданні щодо застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру не заперечила та показала, що дійсно 17.02.2023 року та 26.03.2023 року її син ОСОБА_4 висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв із будинку. Також 08.08.2023 року ОСОБА_4 ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, залякував.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, які надані прокурором, суд приходить до переконання, що подане прокурором клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У кримінальному провадженні підтверджено вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діянь передбачених ст.126-1 КК України, а також необхідність застосування щодо нього такого виду примусового заходу медичного характеру, як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом, що обґрунтовується наступними доказами:

- заявою ОСОБА_7 від 08.08.2023 року на ім`я начальника ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності сина ОСОБА_4 , який систематично вчиняє відносно неї психологічне домашнє насильство;

- постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02.03.2023 року, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, за те що він 17.02.2023 року приблизно о 18 год. 20 хв. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку;

- постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 05.04.2023 року згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, за те що він 05.04.2023 року приблизно о 13 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , виражався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою;

- висновком судово-психіатричного експерта №416-2023 від 12.09.2023 року відносно ОСОБА_7 , з якого слідує, що ОСОБА_7 виявляє клінічні ознаки невротичного розладу у вигляді відчуття страху, плаксивості, фіксованості на своїх хворобливих відчуттях, тривожності, іпохондричності, пригніченості настрою, фіксації на ситуації домашнього насильства. Психологічні страждання ОСОБА_7 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із систематичним вчиненням домашнього насильства її сином ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №598-2023 від 26.12.2023 року ОСОБА_4 в період вчинення інкримінованих йому діянь страждав на органічний шизофреноподібний розладу інтоксикаційного ґенезу, афективно-маячний синдром (F06.2 МКХ-10). Даний психічний розлад не належить до тимчасових розладів психічної діяльності.

В період вчинення інкримінованих йому діянь не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На даний час ОСОБА_4 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді органічний шизофреноподібний розлад інтоксикаційного ґенезу, афективно-маячний синдром (F06.2 МКХ-10). Даний психічний розлад не належить до тимчасових розладів психічної діяльності.

ОСОБА_4 на даний час не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також на даний час ОСОБА_4 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом.

На підставі встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи змоги керувати ними, тобто перебуваючи в стані неосудності, знаходячись за адресою спільного проживання з матір`ю ОСОБА_7 , сестрою ОСОБА_6 та її малолітньою дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 , систематично, у період з 17.02.2023 року по 08.08.2023 року вчиняв домашнє насильство, а саме психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_7 , що призвело до її психологічних страждань.

Так, 17.02.2023 року та 26.03.2023 року ОСОБА_4 безпричинно висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_7 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв із будинку, завдаючи шкоди психічному здоров`ю потерпілої, за що відповідно 02.03.2023 року та 05.04.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В подальшому ОСОБА_4 , діючи систематично 08 серпня 2023 року приблизно о 09 год., перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , що виразилось в образах нецензурними словами, словесними погрозами на її адресу в фізичній розправі та залякуванні, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

ОСОБА_4 вчинив систематичне домашнє психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , яке призвело до психологічних страждань останньої, які виразились у невротичному розладі у вигляді відчуття страху, плаксивості, фіксованості на своїх хворобливих відчуттях, тривожності, іпохондричності, пригніченості настрою. Психологічні страждання ОСОБА_7 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із систематичним вчиненням домашнього насильства її сином ОСОБА_4 .

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно частини 2 статті 19 Кримінального кодексу України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;

2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини;

3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом, оскільки на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.126-1 КК України, він перебував у неосудному стані, у зв`язку із стражданням на органічний шизофреноподібний розладу інтоксикаційного ґенезу, афективно-маячний синдром (F06.2 МКХ-10). Даний психічний розлад не належить до тимчасових розладів психічної діяльності. В період вчинення інкримінованих йому діянь ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, ст.ст.370, 372, 505, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000124 відносно ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.126-1 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Роз`яснити, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1