Справа № 202/2052/24
Провадження № 1-кс/202/1207/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

09 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000149, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджено із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000149, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 05.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.11.2023 близько 22 години 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебував разом з раніше знайомим йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де в ході розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних стосунків раптово виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на заподіяння смерті іншій людині, а самеОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , усвідомлюючи злочинність вчинюваних дій, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, свідомо припускаючи що може заподіяти смерть ОСОБА_5 , спричинив останньому не менше п`яти ударів обома руками стислими в кулак в область обличчя. Від чого ОСОБА_5 , втратив рівновагу та впав на підлогу обличчям до гори. Після чого ОСОБА_7 , взяв у праву руку кухонний ніж та спричинив не менше двох проникаючих ударів ріжучою частиною кухонного ножа, в область грудної клітини з лівої сторони. Від вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер на місці.

05.02.2024 в період часу з 20 год. 40 хв. до 21.00 год. на підставі дозволу на проведення огляду від ОСОБА_6 , старшим слідчим СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд приватного володіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж, який опечатано та поміщено до картонної коробки.

06.02.2024 слідчим СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, вилучений в ході огляду предмет, схожий на ніж, визнано речовим доказом.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на ч. 2 та 3 ст. 170 КПК України та зазначає, що накладання арешту на визначене в клопотанні майно, яке є речовим доказом, є необхідним для цілей кримінального провадження, зокрема запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, необхідність його використання під час досудового розслідування в якості речового доказу.

Слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 05.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

05.02.2024 в період часу з 20 год. 40 хв. до 21.00 год. на підставі дозволу на проведення огляду від ОСОБА_6 було проведено огляд приватного володіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 06.02.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні: предмет, схожий на ніж, який вилучений 05.02.2024 під час огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Висока, буд. 69.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як визначено ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчий суддя, вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладання арешту на зазначену річ, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000149, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Накласти арешт на предмет, схожий на ніж, який було вилучено 05.02.2024 під час під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1