Справа № 385/50/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області клопотання про закриття кримінального провадження №0000151 від 31.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Гайворонського районного суду Кіровоградської області від Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області надійшло клопотання про закриття кримінального провадження №0000151 від 31.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивоване тим, що групою прокурорів Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури, в порядку ст. 36 КПК України, здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 31.12.2012 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розбійному нападі групою осіб на квартиру ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрадено: 1300 доларів США, 25000 російських рублів, відеокамеру "Соні", жіночі прикраси із золота, газовий пістолет "Рек Беретта", завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 листопада 1994 року о 09 год. 30 хв. в смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в групі осіб, з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_5 , озброївшись двома мисливськими ножами, газовим пістолетом та пістолетом "Наган" увірвались в житло потерпілого, в квартиру АДРЕСА_2 , застосувавши насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, збили його з ніг ударом рукояткою пістолета в голову на підлогу й під погрозами вчинити розправу над ним та членами його сім`ї змусили ОСОБА_5 вказати на місце, де в його квартирі знаходяться гроші, жіночі прикраси, золото та інші цінності. При цьому злочинці відкрито викрали з квартири ОСОБА_5 гроші в сумі 1300 доларів США, 25000 російських рублів, відеокамеру "Соні", жіночі прикраси із золота, газовий пістолет "Рек Беретта", завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди.

23 листопада 1994 року за вказаним фактом порушено кримінальну справу та розпочато розслідування.

22 лютого 1996 року, в порядку ст. 131-132 КПК України 1960 року, складено постанову про притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року, однак вручити вказану постанову ОСОБА_4 не представилося можливим, оскільки останній відсутній за місцем проживання.

22 лютого 1996 року ОСОБА_4 оголошено в розшук, так як останній ухиляється від слідства та місцезнаходження його не відоме.

22 лютого 1996 року постановою слідчого СВ Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_10 матеріали кримінальної справи №5-2106 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виділено в окреме провадження, так як їх місцезнаходження невідоме.

27 вересня 1996 року вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 142 України.

25 квітня 1997 року обвинувальний висновок по кримінальній справі №5-2288 по обвинуваченню ОСОБА_9 по ч. 3 ст. 142 КК України скеровано до суду для розгляду по суті.

25 квітня 1997 року постановою слідчого СВ Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_10 матеріали кримінальної справи №5-2288 стосовно ОСОБА_4 виділено в окреме провадження, так як його місцезнаходження невідоме.

25 квітня 1997 року попереднє розслідування по кримінальній справі №5-2288 зупинено до встановлення місця знаходження ОСОБА_4

26 листопада 2007 року постановою слідчого у зв`язку з введенням в дію нового Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення перекваліфіковано з ч. 3 ст. 142 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України.

14 листопада 2008 року постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області надано дозвіл на затримання та доставку в Гайворонський районний суд обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

12 жовтня 2011 року постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано міру запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

31 грудня 2012 року відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 на даний час переховується від органів досудового слідства та суду, вжитими розшуковими заходами встановити його місце знаходження не представилось можливим.

22 лютого 1996 року ОСОБА_4 оголошено в розшук, так як останній ухиляється від слідства та місцезнаходження його не відоме.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину.

Відповідно до довідки ОСК ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_4 з моменту вчинення вищевказаного злочину по теперішній час до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувався. Водночас з моменту вчинення ОСОБА_4 злочину, а саме з 23.11.1994 року, минуло більше п`ятнадцяти років, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, строку.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування на протязі тривалого часу та його місцезнаходження невідоме; те, що з моменту вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, минуло понад 29 років; те, що кримінальне правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 не відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 КК України; а також те, що завершити досудове розслідування з повідомленням ОСОБА_4 про таке завершення не представляється можливим, а тому на підставі ч. 2 ст. 49 КК України, ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження підтримала та просила його задовольнити, також заявила клопотання про приєднання матеріалів кримінального провадження до матеріалів справи.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підтримує, просить дане клопотання розглянути без його участі.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пункт 5 частини 1 статті 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі.

Відтак, суд при розгляді даної кримінальної справи керуватиметься положеннями КПК України 1960 року, оскільки норми даного КПК України пом`якшують становище обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Положеннями частини другої та третьої статті 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 5 ст. 49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Судом встановлено, що з часу вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , минуло понад 29 років та вказане кримінальне правопорушення не підпадає під заборону застосування давності вчинення злочинів, визначених ч. 5 ст. 49 КК України.

Розшуком обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено його місцезнаходження, проживання чи перебування.

Станом на день розгляду клопотання даних про те, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин, суду не надано.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Крім того, у постанові від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень закрити кримінальне провадження.

1 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ, яким було внесено зміни до ст. 12 КК України. Відповідно до нової редакції ст. 12 КК України ч. 3 ст. 187 КК України є особливо тяжким злочином.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 735/1121/20, викладаючи правову позицію у постанові від 02.02.2023, зазначила, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Суд вважає, що усі вимоги закону у даному випадку дотримані, існують законні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття щодо нього кримінальної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 282 КПК України (в редакції 1960 року) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Виходячи з фактичних обставин справи, подія кримінального правопорушення мала місце 23.11.1994 року, відтак з дня вчинення кримінального правопорушення, минуло більше 29 років.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст. 49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960) є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також вимоги КПК України, суд вважає, що у даному випадку без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, є можливим провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі з підстав, встановлених у законі, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, тому клопотання прокурора про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст.ст. 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

З матеріалів клопотання вбачається, що 12 жовтня 2011 року постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області відносно ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, а відтак таку необхідно скасувати у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючисьст. 49 КК України, ст. 7-1, ст. 11-1, 349 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000151 від 31.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новосибірськ російська федерація, від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст.187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження №0000151 від 31.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12.10.2011 року у вигляді взяття під варту, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000151 приєднати до матеріалів справи.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1