Справа № 304/2005/23 Провадження № 1-кс/304/152/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000002 від 06 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 204, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 2 ст. 204 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , начальника дільниці нафтобази ТОВ «Укртранспетрол», одруженого (має на утримання двох малолітніх дітей), з вищою освітою, громадянина України, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

У С Т А Н О В И В :

старший детектив Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000002 від 06 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 204, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 2 ст. 204 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці. Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів ТУ БЕБ у Закарпатській області проводиться досудове розслідування даного кримінального провадження, під час якого встановлено, що ОСОБА_8 , будучи директором ТОВ «Укртранспетрол» та ТОВ «Немирівський птахорепродуктор», не маючи ліцензії на право виробництва пального, з початку 2022 року (більш точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено), спільно з ОСОБА_9 розробили злочинну схему незаконного виготовлення пального з використанням можливостей вказаних підконтрольних товариств, яким належать лінії автоматичного зливу та розливу, резервуари, блочно-модульна установка з переробки нафти, під`їзні колії та шляхи, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Детектив вказує, що орієнтовно восени 2022 року ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 підшукали осіб, які відповідали визначеним злочинним планом критеріям, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яких поставили до відома про деталі розробленого ними злочинного плану, мету злочинної діяльності, провели розподіл ролей. Зокрема на ОСОБА_10 поклали обов`язки забезпечення технологічного процесу виробництва пального за допомогою блочно-модульної установки з переробки нафти, газового конденсату; на ОСОБА_4 поклали обов`язки забезпечувати та контролювати переміщення пального по території нафтобази, його відпуск фізичним та юридичним особам як самостійно, так і за узгодженням з ними, прийняття пального, злив незаконно виготовленого пального, отримання готівкових коштів за реалізоване незаконно виготовлене пальне, а на ОСОБА_11 забезпечення необхідної для виготовлення пального закупівлі нафти або газового конденсату з використанням реквізитів та даних підконтрольних їм юридичних осіб, контроль обсягів незаконно виготовленого пального з метою забезпечення потреб клієнтів, підшукування клієнтів, яким у свою чергу здійснюватиметься реалізація незаконно виготовленого пального, узгодження цін, контроль розрахунку за продане незаконно виготовлене пальне. Також детектив вказує на те, що реалізуючи злочинний умисел, починаючи з листопада 2022 року ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 надавали вказівки ОСОБА_11 на проведення закупівлі нафти або газового конденсату, які останній закуповував, у тому числі на аукціонах в АТ «Укргазвидобування» та інших суб`єктів постачання, забезпечували та контролювали транспортування таких і доставку до виробничих потужностей для подальшої переробки. Придбана з вказаного періоду часу нафта у кількості 6 734,24 т приймалася, зливалася та перезатарювалася співвиконавцями злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_10 до сировинних ємностей, після чого з використанням електронасосів, резервуарів, нафти, інгредієнтів, блочно-модульної установки з переробки нафти, вказаними особами незаконно виготовлялося пальне. Детектив зазначає, що у період 2022-2023 років до викриття та припинення злочинної діяльності учасників кримінального правопорушення, ними незаконно виготовлено близько 3,5 млн л пального, яке відповідно до висновків судово-хімічних експертиз № 25287/23-34 від 15 листопада 2023 року та № 27005/23-34/27666/23-34 від 27 листопада 2023 року не відповідає «ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови» та «Технічному регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затверджених постановою КМУ від 01 серпня 2023 року № 927. Відтак органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 204 КК України. Детектив вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема витягами про реєстрацію юридичної особи, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами огляду документів, у тому числі обліково-реєстраційною карткою, податковою звітністю, реєстром митних декларацій, податковими та акцизними накладними, даними про проведення перевірок, статистичною та фінансовою звітністю ТОВ «Укртранспетрол», проведенням обшуків за місцем незаконного виготовлення пального та місцем проживання ОСОБА_8 , оглядом вилучених у ході обшуків речей та документів, інформацією ДПС України про відсутність у ТОВ «Укртранспетрол» ліцензії на право виробництва пального, висновками судово-хімічних експертиз № 25287/23-34 від 15 листопада 2023 року та № 27005/23-34/27666/23-34 від 27 листопада 2023 року, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Відтак у органу досудового розслідування є достатні та вагомі докази вини ОСОБА_4 , які також підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість та тяжкість покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування, має реальні можливості покинути територію України поза пунктами пропуску, при тому що Закарпатська область межує з чотирма країнами, або ж переховуватися з цією метою на території України; може незаконно впливати на свідків, експертів у провадженні, зокрема здійснювати тиск на них з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показань, оскільки в основу підозри покладені показання свідків та очевидців і висновки судових експертиз, а також інших учасників кримінального провадження. Детектив вважає, що підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відтак на думку органу досудового розслідування інший запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому детектив просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання відмовити, вказуючи на те, що відколи отримав світу у даній галузі, а саме закінчив університет нафти і газу, відтоді й працює за фахом та з дотриманням усіх норм та вимог. Так само й підприємство, тобто ТОВ «Укртранспетрол» працює у відповідності з чинним законодавством.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також вказував на наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання, на обґрунтування чого подав слідчому судді письмові заперечення. Вказував, що дотримання ТОВ «Укртранспетрол» вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального перевірялося Головним управлінням ДПС у Закарпатській області двічі у листопаді 2022 року та у листопаді 2023 року, тобто востаннє вже після відкриття кримінального провадження. Результатами вказаних перевірок порушень щодо обігу пального виявлено не було, а висновки експертиз, проведених органом досудового розслідування, містять обставини, що не стосуються діяльності товариства, оскільки були проведені на підставі постанови детектива за 29 вересня 2023 року. Окрім цього зазначав про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, оскільки повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу не містять доказів здійснення ним у співучасті з іншими особами незаконної діяльності, що пов`язана виробництвом, випуском готових для споживання або використання товарів, і діяльності, а також не встановлено характеру та механізму вчинення злочинних дій, спрямованих на отримання готової до відчуження підакцизної продукції; зазначення у клопотанні про факт об`єднання осіб в одну групу є недостатнім ні для встановлення події кримінального правопорушення, ні для висновку про співучасть у даному кримінальному провадженні осіб. На спростування заявлених органом досудового розслідування ризиків вказував на те, що суворість самого лише покарання може братися до уваги лише у взаємозв`язку з іншими фактичними обставинами справи; кримінальне провадження триває понад півроку і ОСОБА_4 знає про існування такого починаючи з дня проведення обшуків, тобто з 20 жовтня 2023 року, і відсутність запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 жодним чином не перешкоджала здійсненню досудового розслідування, будь яких дій, спрямованих на ухилення від слідства чи суду він не вчиняв; має міцні соціальні зв`язки всі життєві інтереси зосереджені в Україні, де він має родину дружину та двох малолітніх дітей, постійне місце проживання та роботи, банківські рахунки. Також захисник просив врахувати, що ОСОБА_4 має постійне місце роботи, де виконує роботу, яку неможливо перевести на онлайн режим; перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом позбавить його можливості заробляти та відповідно залишить у працездатному віці без засобів до існування та утримання сім`ї.

У судовому засіданні інший захисник ОСОБА_6 вказував на те, що ризики органом досудового розслідування не доведені, оскільки вчинити тиск на свідків неможливо, так як такі допитані органом досудового розслідування; про те, яких ще свідків сторона обвинувачення має намір допитати не зазначає. Від досудового розслідування ОСОБА_4 не ухиляється, з`являється на виклик, дає покази, натомість застосування відносно нього запобіжного заходу унеможливить виконання ним своїх функціональних обов`язків за місцем роботи.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Згідно з положеннями статті 5 пункту 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Положеннями статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

У відповідності до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання встановлено, що відділом детективів із захисту економіки у сферах обігу підакцизних товарів, віртуальних активів та забезпечення розшуку активів підрозділу детективів ТУ БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000002 від 06 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 204, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 2 ст. 204 КК України.

Вісімнадцятого січня 2024 року у даному кримінальному провадженні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 204 КК України, було повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ініціатор клопотання просить слідчого суддю врахувати докази вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, а також ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом ст. 184 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Отже обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке, у разі визнання його винним, може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення, про що свідчать зібрані органом досудового розслідування та надані слідчому судді докази, зокрема протокол обшуку від 20-21 жовтня 2023 року, протокол огляду від 10 листопада 2023 року, висновки експертів за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 27005/23-34/27666/23-24 від 27 листопада 2023 року та за результатами проведення судової експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів № 25287/23-34 від 15 листопада 2023 року, а також протоколи допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні детектива обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, досліджених у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 204 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Враховуючи заперечення сторони захисту щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваного, умислу, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Щодо необґрунтованості висновків експертиз, які за позицією захисника ОСОБА_5 проводилися на підставі постанови детектива, винесеної до фактичного відібрання зразків (фрагментів), слідчий суддя зазначає, що враховуючи норми ч. 4 ст. 87, ч. 2 ст. 89, ст. 94 КПК України, слідчий суддя на стадії досудового розслідування може визнати очевидно недопустимими докази лише у випадках, коли такі докази отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини та їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого розслідування чи судового розгляду або шляхом надання додаткових матеріалів, які вже є у розпорядженні сторони кримінального провадження, тобто висновок про недопустимість відповідного доказу має бути категоричним навіть із врахуванням стадії досудового розслідування.

Однак стороною захисту питання щодо очевидної недопустимості доказів, зокрема висновків експертиз, під час розгляду даного клопотання не ставилось.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Так слідчий суддя бере до уваги те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 204 КК України, у вчиненні якого як один із співвиконавців підозрюється ОСОБА_4 , є нетяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією майна, а також враховує, що з подальшим досудовим розслідуванням обсяг зібраних доказів збільшився, що у сукупності з вагомістю таких доказів та наближенням судового розгляду, може посилювати бажання підозрюваного до переховування.

Також слідчий суддя приймає до уваги, що у зв`язку із запровадженням на території України правового режиму воєнного стану встановлено певні обмеження для перетину Державного кордону військовозобов`язаних чоловіків, які відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, поширюються й на підозрюваного.

Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою агресією російської федерації проти України, у підозрюваного збільшуються можливості для ухилення від органу досудового розслідування та суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати його поведінку та місцезнаходження, а також державний кордон у місцях активних бойових дій. У даному випадку ймовірність реалізації такого ризику суттєво підсилюється близькістю кордону з кількома державами Європи.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Поряд з цим слідчий суддя критично оцінює посилання сторони захисту на сумлінне дотримання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, що може свідчити про значний рівень зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки на переконання слідчого судді це не є беззаперечною обставиною, яка може свідчити про зменшення такого ризику. Їх виконання є обов`язковим для особи, щодо якої вони застосовані. Положення КПК України передбачають, що у випадку невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, запобіжний захід може бути змінений на більш суворий.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на свідків, оскільки такі не були досліджені безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки, лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Особливого значення такі обставини набувають у цьому кримінальному провадженні, оскільки розслідуваний злочини вчинений у співучасті, а відтак підозрювані можуть координувати та узгоджувати показання для унеможливлення їх викриття.

Слідчий суддя враховує посилання сторони захисту, що підозрюваний ОСОБА_4 співпрацює зі слідством, надає показання, однак наголошує, що такі показання не є доказами для судового розгляду, під час якого суд повинен буде безпосередньо допитати будь-яких осіб, а тому до цього часу залишається актуальним ризик впливу на їх показання з боку співучасників та інших ймовірно причетних осіб, особливо, якщо такі показання носять викривальний характер.

Відтак вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо існування ризику впливу на свідків та інших учасників цього кримінального провадження.

У той же час посилаючись на ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, детектив жодного обґрунтування не наводить. Ані прокурором в судовому засіданні, ані детективом в клопотанні не зазначено та не доведено, чим саме підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, не конкретизовано можливих способів та можливих наслідків такого перешкоджання, у зв`язку з чим цей ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Враховуючи встановлені вище обставини, а також встановлені ризики та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що необхідним і достатнім на даному етапі досудового розслідування є саме запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Інші більш м`які запобіжні заходи не відповідатимуть потребам виконання завдань цього кримінального провадження та не будуть достатніми для стримування підозрюваного від реалізації відповідних ризиків.

Однак беручи до уваги озвучені у судовому засіданні захисниками та підозрюваним обставини щодо необхідності виконання трудових обов`язків за постійним місцем роботи, які не можуть бути виконані віддалено (в онлайн режимі), а також необхідність забезпечення себе та родини, до якої входять зокрема двоє малолітніх дітей, базовими матеріальними благами, слідчий суддя вважає достатнім застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22.00 год вечора до 06.00 год ранку.

Такий запобіжний захід буде достатнім для дотримання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, відповідатиме меті застосування запобіжного заходу запобіганням реалізації встановлених ризиків, а також не буде занадто обтяжливим заходом для підозрюваного.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з одного боку дасть можливість органу досудового розслідування контролювати підозрюваного на предмет його належної процесуальної поведінки та з іншого надасть можливість підозрюваному реалізувати свої особисті потреби.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього відповідні обов`язки, а також роз`яснити, що у порядку ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому під арештом він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 186, 193, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000002 від 06 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 204, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 2 ст. 204 КК України, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 06 квітня 2024 року наступні обов`язки:

1) прибувати до старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 , прокурора та суду на першу їхню вимогу;

2) повідомляти старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 , прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години 00 хвилин вечора по 06 годину 00 хвилин ранку без дозволу детектива чи прокурора;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дата закінчення дії ухвали 06 квітня 2024 року.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 КПК України направити для виконання до Територіального управління БЕБ у Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1