ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/98/24 Справа № 1-292/11 Категорія: ст.459 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисникаОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2023 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року ,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2023 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 залишено без задоволення.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що питання, які засуджений та його адвокат ставлять перед судом, зокрема, про скасування вироку в частині призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі та його пом?якшення, не може бути предметом розгляду суду в порядку перегляду вироку за виключними обставинами в порядку глави 34 КПК України.

Суд вважав за необхідне зазначити, що засуджений не позбавлений права звернутись до суду в порядку, передбаченому КПК України з питанням умовно -дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м?яким.

Крім вищевикладеного, в ході судового розгляду засуджений ОСОБА_7 не надав суду доказів наявності встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Суд зазначив, що необхідним при перегляді рішень судів за виключними обставинами є дотримання принципу юридичної визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» неодноразово акцентував увагу на тому, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов?язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.

Колегія суддів не вбачала підстав для перегляду вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року за виключними обставинами, так як заявником не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність виключних обставин у даному кримінальному провадженні.

Судом також необхідно враховано, що ОСОБА_7 раніше звертався із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, які дублюються в заяві за виключними обставинами, і за результатами розгляду його заява була залишена без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2023 року, а інші ухвали суду від 15 травня 2023 року визнати недостатньо обгрунтованими та призначити в суді першої інстанції новий розгляд даної справи по суті в іншому складі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що відмовляючи у задоволенні клопотання щодо його етапування, суд першої інстанції фактично позбавив його конституційного та процесуального права надати низку доказів на підтвердження заявлених ним виключних обставин в розумінні п.3 ч.3 ст.459 КПК України на які вказується в його заяві та в її доповненнях.

Зазначає, що місцевим судом було позбавлено його можливості конфеденційного побачення з його захисником адвокатом ОСОБА_8 , що становить грубе порушення його права на захист.

ОСОБА_7 вказує, що в аналогічний спосіб суд також позбавив його можливості надати суду письмову заяву з додатком доказів протилежного про відвід всьому складу суду першої інстанції.

За зазначених обставин вважає оскаржувану ухвалу неповною в насідок недослідження низки доказів, що мають істотне значення для справи.

Одночасно зазначає, що судом не враховано ознаку зловживання як слідчого органу досудового розслідування, так і Золотоніського міькрайонного суду щодо забезпеченя йому права на захист про що ним наводилося у його доповненні заяви про виключні обставини.

Заслухавши доповідь судді, думки засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження, зокрема, за виключними обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Частиною 1 статті 467 КПК України встановлено, що суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перелік підстав для перегляду за виключними обставинами судових рішень, що набрали законної сили, передбачених ст.459 КПК України, є вичерпним.

Зокрема, п.1 ч.3 ст.459 КПК України передбачено, що виключними обставинами визнається встановлена Конституційнимо Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Як вбачається з матеріалів справи вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 ОСОБА_7 засуджено за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок суду без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 без змін.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд зазначеного вироку за виключними обставинами, засудений ОСОБА_7 зазначав в якості виключних обставин закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.372 КК України та незаконне притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В свою чергу, розглядаючи дану заяву засуденого ОСОБА_7 , місцевим судом встановлено, що Конституційний Суд України не визнав неконституційними жодних положень норм КК України, які було застосовано апеляційним судом Черкаської області 15.08.2012 при вирішенні справи щодо ОСОБА_7 по суті обвинувачення, а тому поставлені засудженим та його адвокатом перед судом питання, зокрема, про скасування вироку в частині призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі та його пом`якшення, не може бути предметом розгляду суду в порядку перегляду вироку за виключними обставинами в порядку глави 34 КПК України.

При цьому суд вважав за необхідне зазначити, що засуджений не позбавлений права звернутись до суду в порядку, передбаченому КПК України з питанням умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким.

Крім того, в ході судового розгляду засуджений ОСОБА_7 не надав суду доказів наявності встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Одночасно місцевим судом зазначено, що необхідним при перегляді рішень судів за виключними обставинами є дотримання принципу юридичної визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» неодноразово акцентував увагу на тому, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.

З врахуванням зазначеного суд першої інстанції прийшов до висновку щодо залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про скасування вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012, так як ним не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність виключних обставин у даному кримінальному провадженні.

Судом також враховано, що ОСОБА_7 раніше звертався із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, які дублюються в заяві за виключними обставинами, і за результатами розгляду його заява була залишена без задоволення.

З висновком місцевого суду, погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки необхідним при перегляді рішень судів за виключними обставинами є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово зазнавач Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Зокрема, в оскаржуваній ухвалі місцевим судом акцентовант увагу на деяких рішення ЄСПЛ. В свою чергу, засудженим ОСОБА_7 не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність виключних обставин у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що відмовляючи у задоволенні клопотання щодо його етапування, суд першої інстанції фактично позбавив його конституційного та процесуального права надати низку доказів на підтвердження заявлених ним виключних обставин в розумінні п.3 ч.3 ст.459 КПК України на які вказується в його заяві та в її доповненнях.

З врахуванням вимог ч.2 ст.336 КПК України, зазначені доводи ОСОБА_7 є безпідставними, позаяк суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває засуджений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійсненя дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану. Тоді як відповідно до Указу Президенка України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який триває і досі.

Крім того, ОСОБА_7 міг подати докази засобами поштового зв`язку.

Неприйнятними є доводи ОСОБА_7 щодо позбавлення його місцевим судом можливості конфеденційного побачення з його захисником адвокатом ОСОБА_8 , оскільки в суду відсутні повноваження щодо надання чи відмови у наданні засудженому та/або адвокату в отриманні дозволу на побачення між зазначеними особами.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що в аналогічний спосіб суд також позбавив його можливості надати суду письмову заяву з додатком доказів протилежного про відвід всьому складу суду першої інстанції, тому що неприбуття в судове засідання засудженого не перешкоджало йому направити до суду зазначену ним заяву засобами поштового зв`язку. Крім того, зазначену заяву до суду першої інстанції міг подати і захисник ОСОБА_7 , який безпосередньо приймав участь у розгляді заяви останнього про перегляд рішення за виключними обставинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 також посилався на те, що оскаржувана ухвала неповна в наслідок недослідження низки доказів, що мають істотне значення для справи, однак на протязі всього часу знаходження його апеляційної скарги на розгляді в суді апеляційної інстанції ним чи його захисником не надано апеляціному суду будь-яких доказів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому дані доводи є необгрунтованими.

Доводи засудженого про те, що судом не враховано ознаку зловживання як слідчого органу досудового розслідування, так і Золотоніського міькрайонного суду щодо забезпеченя йому права на захист про що ним наводилося у його доповненні заяви про виключні обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги та які, в розумінні виключних обставин, не є такими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2023 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку за виключними обставинами, у зв`язку із чим зазначену ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого, - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2023 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді