У Х В А Л А

19 жовтня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 по кримінальному провадженні № 0000065 від 28.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №569/16926/23, провадження №1-кс/569/6609/23, за клопотанням слідчого СВ відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000065, внесеного до ЄРДР 28.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, на транспортний засіб Chevrolet Tacumaзеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (рами, кузова) НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_3 до зазначеного кримінального провадження відношення немає, а його автомобіль на який накладено арешт ухвалою суду також жодного відношення до кримінального провадження не має, та відповідно не є знаряддям вчинення злочину.

Адвокат - ОСОБА_2 подав заяву про розгляд його клопотання без участі власника майна ОСОБА_3 та його представника, клопотання про скасування арешту підтримує повністю, просить арешт на авто скасувати з підстав наведених у клопотанні.

Слідчий ОСОБА_4 подав заяву, в якій заперечив щодо задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання в судовому засіданні, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 та його автомобіль жодного відношення до кримінального провадження не мають, та такий не є знаряддям вчинення злочину.

ОСОБА_3 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому підстав вважати, що він, як власник даного майна буде намагатися якимось чином приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити чи відчужити зазначений автомобіль, чи іншим чином перешкоджати швидкому та об`єктивному проведенню досудового розслідування, не має.

Постановою верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 9 квітня 2020 року у справі №676/2199/19 чітко визначено позицію про застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо третіх осіб.

Конвенцією, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та йогозахистузакріплено й у вітчизняномузаконодавстві.

Так, відповідно до ч. 4ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь іншої особи загалом є предметом регулюваннястатті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікованийЗаконом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Відповідно до ст. 2, 28 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. (п.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. по справі №352/1802/18)

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, суд дійшов переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання адвоката ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171, 174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2023 року по справі №569/16926/23, провадження №1-кс/569/6609/23, за клопотанням слідчого СВ відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000065, внесеного до ЄРДР 28.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, на транспортний засіб Chevrolet Tacuma зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (рами, кузова) НОМЕР_2 скасувати.

Ухвала, відповідно до ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1