Провадження № 1-кп/466/1108/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Шевченківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження за №0001414 від 23.08.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України під час мобілізації, на особливий період, 10.05.2023 пройшов військово-лікарську комісію у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якої визнаний придатним до військової служби, та отримав від відповідальної посадової особи під особистий підпис повістку про явку на відправку на 15.05.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 для відправлення у військові частини для проходження військової служби у Збройних силах України у воєнний час.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи умисно з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, без поважних причин, маючи можливість прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», 15.05.2023 та в подальшому не прибув до місця призову.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини. Поясни, що не з`явився до місця призову, оскільки не хотів залишати матір та сестру. У скоєному щиро розкаюється, просить його суворо не карати та не позбавляти волі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0001414 від 23.08.2023, та ніким з учасників не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена, його дії правильно кваліфіковано за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

При обранні виду та строку покарання обвинуваченому суд керується принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст.65 КК України, бере до уваги тяжкість вчиненого злочину, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, особу винуватого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання є - щире каяття, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ст. 336 КК України у виді позбавлення волі.

За результатами розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробування та покладенням на нього передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Процесуальних витрат немає, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст.336 КК України, та обрати покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Вирок надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_5 -Шумська