У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2023 Справа №607/24739/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії покладених відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів Київської області, гр..України, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст.15 ч.2 ст.199, ч.2 ст.199 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2023 року слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження на шістдесят діб строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000741 від 24.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199 КК України обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000741 від 24.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199 КК України.

Слідчим у поданому клопотанні зазначено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які перебували у м.Тернополі, з корисливих мотивів, прагнучи швидкого особистого збагачення шляхом вчинення злочину, пов`язаного із незаконним виготовленням, зберіганням, перевезенням та збутом підробленої іноземної валюти, посягаючи на встановлений порядком формування та функціонування грошової системи України, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків, виник спільний намір на незаконний збут підробленої іноземної валюти за попередньою змовою групою осіб.

Так, 15.03.2023 близько 08:58 год, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи біля відділення №11 ФК «Тайгер Інвест» по вул. Кривоноса 2 у м.Тернополі, вирішив збути підроблені грошові купюри номіналом 100 доларів СІЛА у кількості 12 штук, які зберігав при собі. Надалі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що 12 банкнот номіналом по 100 доларів США, які він зберігав при собі є підробленими, тобто виготовлені не на підприємстві, що здійснює випуск грошових знаків, збув вказані банкноти касиру ОСОБА_8 відділення №11 ФК «Тайгер Інвест» по вул. М.Кривоноса 2 у м. Тернополі та отримав в обмін грошові кошти у сумі 49 010 гривень.

Також, продовжуючи свої злочинні дії, 15.03.2023 близько 09:31 год ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи біля відділення №14 ФК «Тайгер Інвест» по вул. І.Мазепи 1 у м.Тернополі, вирішив збути підроблені грошові банкноти номіналом 100 доларів США у кількості 10 штук, які зберігав при собі. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , намагався збути вказані банкноти касиру відділення №14 ФК «Тайгер Інвест» ОСОБА_9 по вул. І. Мазепи, 1 у м.Тернополі, однак свій намір збути підроблені іноземні банкноти не довів до кінця із причин, які не залежали від його волі, оскільки касир ОСОБА_9 виявила, що купюри 100 доларів США у кількості 10 штук є підроблені та повернула їх ОСОБА_4 .

28 жовтня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України.

29 листопада 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199 КК України.

Слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду 01.11.2023 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді триманні під вартою, строком дії до 00:00 год. 23.12.2023, визначивши розмір застави.

До слідчого відділу Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення від Чортківської УВП №26, про те, що підозрюваним ОСОБА_4 внесено заставу та останнього 03.11.2023 звільнено з-під варти.

У зв`язку із наведеним, враховуючи, що строк покладених на підозрюваного обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді від 01.11.2023, завершується, однак обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не перестали існувати, а тому у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні строку покладених обов`язків.

У поданому клопотанні слідчий вказав, що строк дії передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , слід продовжити на 60 діб, що, на думку слідчого, є необхідним з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечили щодо задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000741 від 24.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199 КК України.

28 жовтня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України.

29 листопада 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199 КК України.

01 листопада 2023 року, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.12.2023, з можливістю внесення застави. У випадку внесення застави, покладено на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

До слідчого відділу Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення від Чортківської УВП №26, про те, що підозрюваним ОСОБА_4 внесено заставу та останнього 03.11.2023 звільнено з-під варти.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

У свою чергу ч. 4 ст. 199 КПК України встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За змістом ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, інформацією, що міститься у: витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000741 від 24.03.2023 р.; заяві про кримінальне правопорушення від 16.03.2023; заяві про видачу грошових купюр від 24.03.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 24.03.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 28.03.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 28.03.2023; висновоку експерта від 08.05.2023 №СЕ-19-120-23/4810-ДД; протоколі огляду відеозапису від 15.05.2023; протоколі огляду відеозапису від 15.05.2023; протоколі огляду відеозапису від 16.05.2023; протоколі огляду відеозапису від 16.05.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 19.05.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 22.11.2023.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено існування обставин, які свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду продовжує існувати та обумовлений тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна. Тому, є підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

При цьому слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішеннях по справах «Москаленко проти України» від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них, а може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього кодексу.

Також, на думку слідчого судді, доведеним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки може, як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування та судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, метою продовження строку покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є запобігання можливим спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 199 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином відповідно, у сукупності з ризиками кримінального провадження та потребами забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 свідчить про необхідність продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, до 14.02.2024 року.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, вагомості доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує йому у випадку визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, з врахуванням відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, застосованих до нього.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження виправданий такий ступінь втручання у права і свободи особи підозрюваного ОСОБА_4 , що відповідає меті досягнення дієвості кримінального провадження.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що покладені обов`язки не є такими, що надмірно або негативно впливають на життєвий уклад підозрюваного ОСОБА_4 , а продовжуючи строк дії покладених на підозрюваного обов`язків виходить із того, що таке продовження має найменший вплив на реалізацію його прав і свобод, з урахуванням, в тому числі, строку дії даної ухвали, що не становить порушення прав людини, а отже таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-179, 193, 194, 196, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії покладених відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15 ч.2 ст.199, ч.2 ст.199 КК України обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) з`являтись до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) у випадку наявності, здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії даної ухвали встановити до 23.59 год. 14 лютого 2024 р.

Контроль за виконанням ухвали покласти старшого групи прокурорів у даному кримінальному провадженні

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1