Номер провадження: 11-кп/813/2484/23
Справа № 946/7138/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2023 року, у кримінальному провадженні №0000215, внесеному до ЄРДР 18.08.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ізмаїл, Одеської області, громадянин України, українець, одружений, офіційно не працевлаштований, із вищою освітою, не відноситься до осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. ст. 88-91 КК України є таким, що має судимість:

- 17.08.2023 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 60 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, із покладенням обов`язків передбачених ч. 1 п.п. 1-2 ст.76 КК України.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_8 не обирався.

Вирок від 20 вересня 2023 року за яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки визначено виконувати окремо від вироку від 17 серпня 2023 року за яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до 60 годин громадських робіт.

Відповідно до вироку суду першої інстанції 14.08.2023 року, близько 19 години 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із знайомим ОСОБА_10 , підійшов до останнього та, тримаючи в своїй лівій руці кухонного ножа, умисно, маючи на меті викликати в потерпілого ОСОБА_10 реальне побоювання за своє життя та посягаючи на його особисту безпеку, почав вголос словесно вигукувати погрози його вбивства, при цьому наблизився до нього, скоротивши відстань та представивши йому ножа до горла. На зауваження припинити не реагував, продовжував вести себе агресивно. Такими діями ОСОБА_8 створив реальні підстави побоюватися реалізації, своєї погрози вбивством у потерпілого ОСОБА_10 .

Вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 , правильності кваліфікації його дій, вважає, що вказаний вирок є незаконним та підлягає зміні в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на наступне:

- судом не враховано, що за наявності обставин, передбачених ст. 69-1 КК України, призначене максимальне покарання за ч. 1 ст. 129 КК України не може перевищувати 2 років обмеження волі.

На підставі наведеного, прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити. Призначити ОСОБА_8 покарання із урахуванням вимог ст. 69-1 КК України за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2023року змінити.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно з вимогами ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому, визнання обвинуваченими своєї вини є безумовними підставами для застосування положень цієї статті Кодексу.

Санкція ч. 1 ст. 129 КК України, за якою засуджено ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до двох років.

За вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнано його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Кримінальним правопорушенням збитки або шкоду не заподіяно.

З огляду на це, на підставі приписів ст. 69-1 КК України суд повинен був визначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі в розмірі, який не перевищує двох третин максимального розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 129 КК України, що складає 1 рік 4 місяці.

Проте зазначених вимог закону суд першої інстанції не врахував, та призначив обвинуваченому максимальне покарання у виді двох років обмеження волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст.129 КК України покарання у виді обмеження волі підлягає зменшенню до меж, встановлених ст. 69-1 КК України.

За таких обставин, оскільки доводи прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а оскаржений вирок зміні в частині призначеного покарання.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2023 року, у кримінальному провадженні №0000296, внесеному до ЄРДР 11.10.2021 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 1 ст. 129 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України, яким призначено покарання у виді 60 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

Врешті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4