ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/602/24 Справа № 212/2329/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

07 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 ,до 08 лютого 2024 року включно, із визначенням застави розміром 496 200 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 ,до 08 лютого 2024 року включно, із визначенням застави розміром 496 200 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) гривень.

На зазначену ухвалу суду скаргою захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. На думку захисника, судово-медичний експерт під час досудового розслідування діяв з порушенням норм КПК України, що вплинуло на достовірність його висновків та відповідно призвело до неналежності та недопустимості доказів. Зазначає, що свої висновки експерт виклав на особистих припущеннях, а тому суд вимушений призначити іншу судово-медичну експертизу, однак ОСОБА_7 продовжує перебувати під вартою. Вказує, що судом І інстанції не прийнято до увагу, що ОСОБА_7 захищався від нападу Селезньова, який мав намір його вбити, що також підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника,перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 08 лютого 2024 року включно, із визначенням застави розміром 496 200 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) гривень.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання до 15 років позбавлення волі. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може: переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, тому наявний ризик ухилитися від явки до суду, з метою ухилення від можливого суворого покарання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції, що з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що його дії були направлені на позбавлення життя іншої людини, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Колегія суддів звертає увагу, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до порушення належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про визнання недоведеним ризик впливу на свідків та потерпілого, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на теперішній час, судом вже допитано всіх свідків зі сторони обвинувачення, а також потерпілого.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованих злочинів свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, не є слушними, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наразі доводи апеляційної скарги захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою, є неактуальними, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 ,до 01 квітня 2024 року включно, із визначенням застави розміром 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, після чого вказана застава була внесена та обвинувачений наразі не перебуває під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що питання доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом» не є предметом даного апеляційного перегляду, оскільки вирішується питання виключно щодо доведеності обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину, є передчасними.

Апеляційний суд на даній стадії кримінального процесу позбавлений можливості перевіряти фактичні обставини кримінального правопорушення та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті, а тому вказані доводи захисника адвоката ОСОБА_6 , можуть бути враховані на стадії судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: