ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/837/23 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/994/23 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вимоги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і узагальнені доводи особи, яка його подала.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі.
Клопотання обґрунтоване тим, що 12.06.2023 року він не з`явився в судове засідання внаслідок отриманої травми ноги 19.05.2023 року в результаті якого проходив обстеження та лікування та отримав копію ухвали слідчого судді Червнозаводського районного суду м.Харкова від 12 червня 2023 року рекомендованим листом лише 10.07.2023 року.
Позиції інших учасників судового провадження
ОСОБА_6 до початку судового розгляду подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності апелянта, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд приходить до висновку про таке.
Мотиви суду
Відповідно до ч.1 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Правило дотримання п`ятиденного строку для подання апеляційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Частиною 1 ст.113 КПК України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.
При цьому, процедура визначення строків для подання апеляційної скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності, забезпечення законних інтересів учасників кримінального провадження, та щоб до кожного з них було застосовано належну правову процедуру.
Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Таким чином, при вирішенні питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого ст.395 КПК України строку на апеляційне оскарження, слід чітко встановити початок перебігу цього строку та його закінчення, виходячи з того, чи з викликом особи було постановлено оскаржувану ухвалу, чи без такого.
Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 викликався в судове засідання та був належним чином у відповідності до ст.135 КПК України, шляхом отримання SMS повідомлення на номер телефону, який було зазначено особисто ОСОБА_6 у скарзі, поданої до суду першої інстанції (а.с. 16).
При цьому колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції здійснив усе можливе для належного повідомлення ОСОБА_6 про час та місце розгляду його скарги. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.
Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.
З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).
Отже, враховуючи, що судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_6 в судовому засіданні, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 у розумні інтервали часу мав вживати заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження та, відповідно, цікавитися результатом розгляду такої справи.
За результатами судового розгляду скарги 12.06.2023 року була постановлена оскаржувана ухвала.
Також, з даних, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень судом встановлено, що текст оскаржуваної постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2023 року був надісланий судом до Реєстру 13.06.2023 року та оприлюднений в Реєстрі 15.06.2023 року.
Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з викликом осіб, яка в судове засідання не з`явилась, з урахуванням положень п.3 ч.2 ст.395 КПК України останній день подачі апеляційної скарги на вказану ухвалу з урахування неробочих днів, є 19.06.2023 року, однак ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу 12.07.2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст.117, п.4 ч.3 ст.399 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи знайде підстави для його поновлення.
Отже, хоча ст.117 КПК України і передбачено норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише у разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, судом мають враховуватися такі обставини, як тривалість процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
Поважними причинами слід вважати обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.
Вирішуючи питання, чи були причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді поважними, колегія суддів виходить з наступного.
Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КПК України строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.
Даних поважних причин наведено не було, тож на думку колегії суддів відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Так, участь у розгляді скарги заявник ОСОБА_6 не брав, однак володів достовірною інформацією про те, що розгляд справи призначено на 12.06.2023 року та в цей день була постановлена ухвала.
Копію ухвали ОСОБА_6 отримав 10.07.2023 року, однак апелянтом не було зазначено що перешкодило йому отримати копію ухвали в межах строку апеляційного оскарження, у зв`язку з чим доводи про несвоєчасне отримання копії судового рішення не є належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.Посилання апелянта на те, що він проходив лікування у зв`язку з травмою ноги є необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження тривалого лікування ОСОБА_6 ані суду першої інстанції , ані суду апеляційної інстанції не надавав.
Разом з цим, відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, сформованого у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, уразі, якщо повний текст ухвали слідчого судді було складено пізніше, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК України.
Однак, апелянтом не ставиться питання в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження саме необізнаність з мотивами судового рішення.
За таких обставин, твердження апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено із поважних причин не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами. Клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Вищенаведене узгоджується з правовою позиціє Верховного Суду (справа № 752/7860/19, Постанова від 09.02.2023 року)
Відповідно до п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Оскільки, підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.
Керуючись ч.4 ст. 399 КПК України, суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2023 року
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2023 року повернути особі, яка її подала.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3