УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000315 від 29.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000315 від 29.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 25.01.2021 N? 17 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту); виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 0,1 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (кадастровий номер :01:001:0082) і передано її у власність ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту).

На підставі вказаного розпорядження рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Вилківської міської ради ОСОБА_5 від 15.02.2021 N? 56619245 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:0082 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про інше речове право 40554280).

Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 25.01.2021 N? 18 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_7 для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту); виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 0,1 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв?язку, енергетики, ооорони та іншого призначення (кадастровий номер :01:001:0081) і передано її у власність ОСОБА_7 для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту).

На підставі вказаного розпорядження рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Вилківської міської ради ОСОБА_5 від 15.02.2021

N? 56618960 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:0081 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про інше речове право 40553936).

Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 10.02.2021 N? 19 затверджено проект землеустрою щодо відведеня земельної ділянки у власність ОСОБА_8 для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області (за ежами населеного пункту); виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 0,1 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв?язку, енергетики, оборони та іншого призначення (кадастровий номер :01:001:0098) і передано її у власність ОСОБА_8 для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту).

На підставі вказаного розпорядження рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Вилківської міської ради ОСОБА_5 від 22.02.23 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:0098 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про інше речове право 40656155).

Разом з цим, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що перелічені земельні діялнки перебували у постійному користування ДП «Ізмаїльске лісове господарство».

У частині 1 ст. 13, ст. 14 Конституції України зазначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об?єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент прийняття розпоряджень) Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу.

У частині 1 ст. 149 «Порядок вилучення земельних ділянок» Земельного кодексу України зазначено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбаченими цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішення Кабінету Міністра України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України).

Відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 (Надалі Порядку), державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом місцевого самоврядування шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку.

Відповідно до п. 110 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява у паперовій або електронній формі про державну реєстрацію земельної ділянки та оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до п. 111 вказаного Порядку за результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі невідповідності поданих документів вимогам порядку, накладення меж земельних ділянок.

Відповідно до п. 50 Порядку поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора.

Таким чином, датою відкриття поземельної книги щодо 2 земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:001:0081, :01:001:0082 дата формування та реєстрації вказаних земельних ділянок 10.02.2023, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0098 - дата формування та реєстрації 16.02.2023, що підтверджується сформованими витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Відповідно ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної власності.

Згідно п.п. «г» п. 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (станом на 21.07.2016) у державній власності залишаються усі землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у п.п. «а» пункту 3 Розділу.

Крім того, чинним законодавством встановлено пряму заборону на передачу у власність земель під об`єктами природно-заповідного фонду

(п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України).

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право приватної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:001:0081 набуто ОСОБА_9 10.02.2021; :01:001:0082 набуто ОСОБА_4 10.02.2021; :01:001:0098 набуто ОСОБА_8 16.02.2021.

Так, 12.12.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2023 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення Кілійського сектору архівного відділу Ізмаїльської районної державної адміністрації, в ході якого виявлено та вилучено:

-оригінал розпорядження №17 від 25.01.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 , у владсність для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міського ради Кілійськогого району Одеської області (за межами населеного пункту)» з додатками (заява в оригіналі та копії документів ) в загальній кількості на 39 арк., прошиті і скріплені печаткою;

-оригінал розпорядження №18від 25.01.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_7 , у владсність для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міського ради Кілійськогого району Одеської області (за межами населеного пункту)» з додатками (заява в оригіналі та копії документів ) в загальній кількості на 39 арк., прошиті і скріплені печаткою;

-оригінал розпорядження №19 від 10.02.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_8 , у владсність для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міського ради Кілійськогого району Одеської області (за межами населеного пункту)» з додатками (заява в оригіналі та копії документів) в загальній кількості на 42 арк., прошиті і скріплені печаткою.

12.12.2023 року на підставі постанови слідчого вилучені документи були визнані речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що постановою слідчого від 12.12.2023 року, вищеперелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що воно має істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та містять відомості, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор у судове засідання не з`явився, між тим від ньогого до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, в якій він просив клпотанян задовольнити.

Начальник архівного відділу Ізмаїльськоої районної державної адіміністрації Одеської області до суду не з`явився, скерувавши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності та вказавши, що проти задоволення клопотання не заперечує, а тому керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме приміщень Кілійського сектору архівного відділу Ізмаїльської районної державної адміністрації, в ході якого було виявлено та вилучено документи, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим такі документи відповідають категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 12.12.2023 року, а отже, таке майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, а також у випадку забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000315 від 29.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною права користування та розпорядження на майно, вилучене 12.12.2023 у ході проведення обшуку в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення Кілійського сектору архівного відділу Ізмаїльської районної державної адміністрації, а саме на:

-оригінал розпорядження №17 від 25.01.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 , у владсність для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міського ради Кілійськогого району Одеської області (за межами населеного пункту)» з додатками (заява в оригіналі та копії документів ) в загальній кількості на 39 арк., прошиті і скріплені печаткою;

-оригінал розпорядження №18від 25.01.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_7 , у владсність для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міського ради Кілійськогого району Одеської області (за межами населеного пункту)» з додатками (заява в оригіналі та копії документів ) в загальній кількості на 39 арк., прошиті і скріплені печаткою;

-оригінал розпорядження №19 від 10.02.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_8 , у владсність для індивідуального дачного будівництва на території Вилківської міського ради Кілійськогого району Одеської області (за межами населеного пункту)» з додатками (заява в оригіналі та копії документів) в загальній кількості на 42 арк., прошиті і скріплені печаткою.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена у встановленому законом порядку до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1