Справа №345/3401/23
Провадження № 1-кп/345/82/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

в провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувають матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України.

Відносно ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17.02.2024 включно.

Через канцелярію суду від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, обгрунтовуючи його ризиками, зазначеними у клопотанні, та посилаючись на матеріали кримінального провадження. Щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого заперечив.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 подала до суд клопотання про зміну заможного заходу, в якому просить змінити ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - цілодобовий арешт за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_1 .

Своє клопотання мотивує тим, клопотання прокурора містить системні порушення вимог КПК України, а тому не може бути задоволене з підстав невмотивованості, необгрунтованості. При продовженні строку тримання під вартою суд повинен заново оцінити всі ризики та розглянути можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. Враховуючи, що клопотання прокурора сформовані загально та містять повторювані шаблонні фрази, судові рішення про продовження строку тримання особи під вартою містять той же перелік підстав, який вказувався у попередніх рішеннях щодо ОСОБА_4 . Адже, суд позбавлений права самостійно збирати докази, а тому рішення щодо продовження запобіжного заходу грунтується саме на клопотанні прокурора, а воно має бути вмотивованим поданими стороною обвинувачення доказам про наявність ризиків. Сторона обвинувачення не має переконливих доказів існування ризиків, які б поза розумним сумнівом доводили неналежну процесуальну ОСОБА_4 . Продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого здійснюється без належної правової підстави, з викладенням одних і тих обставин, не підтверджених жодним доказом. Між тим, доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами і прокурором у судовому засіданні не доведені. Також у них відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що з`явилися нові ризики.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, однак, має постійне місце проживання, всі докази слідством вже зібрані, розгляд даного провадження триває, що дає підстави вважати, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу зменшилися, а також те, що ОСОБА_4 є єдиним опікуном для свого дідуся, що фактично дає підстави стверджувати про наявність обов`язку, яка перешкодить йому покинути місце фактичного проживання у с. Степанівка Калуського району, а також те, що сума визначеної судом застави є доведенням факту можливості застосування до ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, однак, є непомірною для сплати особою, яка перебуває під вартою, а осіб, які б мали вільні кошти для сплати застави немає, подальше тримання обвинуваченого під вартою, в якості запобіжного заходу не викликано об?єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 . Крім того, прокурором не наведено нових достатньо обгрунтованих ризиків та не доведено, що зазначені раніше ризики продовжують існувати, та які в свою чергу давали б підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала подане нею клопотання з підстав, викладених у ньому, та просила його задоволити. У задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника ОСОБА_3 .

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою. Востаннє, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.12.2023 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) календарних днів до 17.02.2024 включно та визначено йому заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268400,00 грн. (т.2 а.п. 52-55).

У зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження на даний час триває, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, то за клопотанням прокурора на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_4 , якого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підставне, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 термін обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно продовжити на строк 60 днів з 12.02.2024 по 11.04.2024 включно, а в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу необхідно відмовити.

При цьому суд бере до уваги наступне.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Таким чином, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Враховуючи обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, а також продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Водночас, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує особу обвинуваченого, а саме: його вік, стан здоров`я, те, що він не працює, не має постійного доходу, неодружений, раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Згідно з витягом з рішення опікунської ради при Верхнянській сільській раді від 27.01.2023 № 1 рекомендовано на призначення опікуном ОСОБА_4 над дідусем ОСОБА_6 . При цьому, в акті обстеження матеріально побутових умов від 27.12.2022 № 248 зазначено, що ОСОБА_4 без реєстрації проживає з дідусем ОСОБА_6 та бабусею ОСОБА_7 , які є особами престарілого пенсійного віку, дідусь лежачий та потребує постійного стороннього догляду, за станом здоров`я бабуся не може здійснювати догляд, а тому онук ОСОБА_4 є єдиним доглядальником для бабусі та дідуся. Водночас, стан здоров`я дідуся ОСОБА_6 підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 19.12.2022, згідно з якою останньому встановлено інвалідність першої групи довічно, а також висновком ЛКК № 57 від 07.02.2023, відповідно до якого останній не здатний до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду (т. 2 а.п. 190-196).

Водночас, те, що обвинуваченого рекомендовано на призначення опікуном над дідусем ОСОБА_6 , який потребує постійного догляду, не можуть бути беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, визначеними ст. 178 КПК України, а також ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що йому інкримінується, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та не дає можливості перешкоджати правосуддю, ухилитися від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що підстави, за яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не пропали та мають високу вірогідність у зв`язку із можливістю найсуворішого покарання, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів.

Також суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, захисником та обвинуваченим не доведено.

Розглядаючи таку можливість, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення, підвищеної суспільної небезпечності інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, суд вважає, що інші (альтернативні) запобіжні заходи, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

При цьому, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, як про те клопоче сторона захисту, хоча і накладатиме на обвинуваченого менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до практики ЄСПЛ. Крім того, домашній арешт, на думку суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, з урахуванням характеру висунутого обвинувачення.

За таких обставин необхідно визнати, що через існування вказаних процесуальних ризиків лише тримання обвинуваченого під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому, суд бере до уваги те, що обвинуваченому визначено альтернативний запобіжний захід заставу у межах, які є співрозмірними з обставинами кримінального провадження та з особою обвинуваченого, при сплаті якої його буде звільнено з-під варти.

За сукупності всіх обставин, суд прийшов до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеною заставою у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268400,00 гривень, оскільки, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин інкримінованих йому діянь, саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Водночас, з урахування вищевикладених обставин, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 139, 140, 177, 183, 321, 323, 327 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави відповідно до ухвали суду від 21.07.2023 у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268400,00 гривень, терміном на 60 (шістдесят) календарних днів до 11.04.2024 включно.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№ 12), та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 15.02.2024 о 09:00 год.

Суддя: