Справа № 675/307/23
Провадження № 1-кп/675/17/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2024 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000004 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велетенське Білозерського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, освіта середня, раніше не судимого, рнокпп - НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб незаконно придбав рослини конопель у невстановленій кількості та з метою подальшого особистого вживання почав сушити придбані ним рослини коноплі за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, умисно, незаконно придбав для власного вживання без мети збуту наркотичний засіб - канабіс, обіг якого згідно Списку № 1 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2020 року, заборонено.

Незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс ОСОБА_7 незаконно зберігав без мети збуту по 01 січня 2023 року за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 .

01 січня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено дев`ять поліетиленових пакетів, п`ять паперових згортків та один полімерний пакет із речовинами рослинного походження, які згідно висновку експерта являються особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом загальною масою (в перерахунку на суху речовину) 512,104 грам, що є великим розміром відповідно до Таблиці 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01 серпня 2000 року.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив. Суду показав, що близько 8-10 років тому залишив у свого батька пакети з лікарськими травами, які були вилучені поліцейськими. Звідки там взялися наркотичні засоби, йому не відомо. Наголосив на тому, що під час проведення обшуку поліцейські неодноразово залишали будинковолодіння, у якому проводилася дана слідча дія. Водночас, обвинувачений визнав, що згорток із канабісом, який під час проведення обшуку знайшли в сумці чорного кольору у кімнаті спальні, належить йому. Слідчий, а потім і прокурор повідомили обвинуваченому, що знайшли канабіс на дні відер, які оглядалися під час проведення обшуку, з чим він не згідний. Тому обвинувачений вирішив скористатися правовою допомогою адвоката. Відповідати на запитання учасників кримінального провадження та суду ОСОБА_7 відмовився відповідно до положень ст. 63 Конституції України.

Не зважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, винуватість ОСОБА_7 у скоєному підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що раніше працював поліцейським. 01 січня 2023 року він у силу виконання службових обов`язків перебував у добовому наряді. До поліції звернувся ОСОБА_10 із приводу нанесення йому тілесних ушкоджень сином ОСОБА_7 . Тому ОСОБА_9 прибув до місця проживання заявника, де відбирав у останнього пояснення. У будинку перебував також обвинувачений. Під час відібрання пояснень ОСОБА_10 повідомив, що його син зберігає за місцем їх спільного проживання наркотичні засоби. Тому свідок запропонував йому продемонструвати ці предмети. У подальшому ОСОБА_10 дістав з-під столу, розташованого в вітальні будинку, пластикове відро з пакунками в кількості близько десяти штук, у яких перебувала подрібнена речовина рослинного походження, та продемонстрував їх ОСОБА_9 . Надалі, вказані речі ОСОБА_10 виніс на вулицю. Про дану подію свідок повідомив у поліцію, після чого на місце події прибула слідчо-оперативна група. Обвинувачений при цьому розповів, що вказані предмети він зберігав вдома для власних потреб, без мети збуту. ОСОБА_9 також вказав, що його було залучено слідчим до проведення обшуку в якості спеціаліста, оскільки він вміє користуватися відеокамерою. Крім того, з приводу даної події свідок склав рапорт на ім`я керівництва відділу поліцейської діяльності.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що була залучена в якості понятого при проведенні обшуку та вилучення наркотичних засобів на початку 2023 року. Під час проведення обшуку було виявлено речовину рослинного походження у відрі перед входом у господарство, у відрі, що було розташоване у вітальні будинку під столом, а також у сумці, що лежала в одній із кімнат будинку. Відро, яке виявлено перед входом у господарство, слідчий заніс у будинок. ОСОБА_11 була присутня поряд із слідчим протягом всього часу проведення обшуку, разом із ним ходила по будинку та тримала в полі зору дії поліцейських, а в кінці даної слідчої дії поставила свої підписи на відповідних документах. Усі вилучені речі опечатувалися слідчим при понятих.

Також ОСОБА_11 ствердила, що обвинувачений ОСОБА_7 під час проведення обшуку неодноразово вказував на те, що усі вилучені речовини належать йому, пояснював, що він їх зберігав для власного вжитку. Жодного тиску на обвинуваченого при ній поліцейські не здійснювали. Свідок підтвердила, що речовини рослинного походження, які опечатувалися слідчим при завершенні обшуку, відповідають тим предметам, які були виявлені під час його проведення. Вона не бачила, щоб будь-хто із присутніх осіб щось відсипав або досипав у пакунки із виявленою речовиною.

Аналогічні покази надав суду свідок ОСОБА_12 , який пояснив, що був залучений понятим при проведенні обшуку на початку 2023 року. Коли поліцейські привезли його та ОСОБА_11 до місця проведення обшуку, там перебував ОСОБА_7 і його батько. Обшук розпочався біля хвіртки, де слідчий вилучив відро із пакетами, в яких перебувала речовина рослинного походження. Зазначене відро видав поліцейським батько обвинуваченого та пояснив, що ці речовини належать його синову. Коли учасники обшуку оглядали будинок, то у вітальні під столом виявили ще одне відро, в якому перебував пакет із речовиною рослинного походження. Також у одній із кімнат виявлено згорток із тією ж речовиною. Свідок ствердив, що під час проведення обшуку поліцейські постійно були в полі його зору. Коли було виявлено останній згорток із канабісом, обвинувачений просив залишити вказану речовину йому для власного вживання. Усі вилучені предмети були поміщені до сейф-пакетів.

Також ОСОБА_12 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 під час проведення обшуку кілька разів наголошував на тому, що усі вилучені речовини належать йому. Свідок підтвердив, що речовини, які опечатувалися слідчим при завершенні обшуку, відповідають тим речам, які були виявлені під час його проведення. Він не помічав, щоб хтось із присутніх щось відсипав або досипав у пакунки із виявленою речовиною.

Встановлені судом обставини щодо винуватості обвинуваченого, крім вищенаведених показань свідків, також підтверджуються даними, що містяться у наступних доказах.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000004 вбачається, що 01 січня 2023 року о 16 год. 26 хв. 50 сек. були внесені відомості до ЄРДР на підставі рапорту начальника сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 за місцем свого тимчасового проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , зберігає наркотичні засоби (а.с. 29).

Відповідно до рапорту начальника сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_9 від 01 січня 2023 року останній повідомив керівництво відділу про те, що під час реагування на повідомлення ОСОБА_10 про нанесення йому тілесних ушкоджень сином останній вказав, що ОСОБА_7 за місцем їх спільного місця проживання зберігає наркотичні засоби (канабіс), які регулярно вживає. При перевірці вказаної інформації ОСОБА_10 продемонстрував ОСОБА_9 пластмасове відро, в якому знаходилися поліетиленові пакети з подрібненою речовиною рослинного походження із запахом канабісу (а.с. 30).

Із відеозапису з нагрудної камери, яка використовувалася начальником сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_9 01 січня 2023 року під час опитування ОСОБА_10 із приводу спричинення йому тілесних ушкоджень сином, вбачається, що під час спілкування із ОСОБА_10 у вітальні житлового будинку поліцейський пригадав останньому, що той повідомляв про збереження його сином заборонених предметів. Після цього ОСОБА_10 дістав з-під столу пластикове відро, яке на прохання працівника поліції виніс на вулицю за межі свого господарства. У цей момент у полі зору відеокамери з`явився обвинувачений та розповів, що «інколи покурює». Надалі, перебуваючи за межами свого будинковолодіння, ОСОБА_10 добровільно, без будь-якого примусу вийняв із пластикового відра пакунки із речовиною рослинного походження та продемонстрував їх поліцейському. Працівник поліції візуально оглянув зазначені предмети та запитав у обвинуваченого: «Що це?». ОСОБА_7 відповів: «Це конопля, але це вже сміття, яке я забув викинути». Після цього поліцейський повідомив про дану обставину за номером 102. Надалі, на місце події прибула слідчо-оперативна група. Обвинувачений повідомив слідчому, що зберігає дану речовину для власного вживання. У подальшому слідчим було проведено поверхневий огляд вказаних речей. Як убачається із даних вказаного відеозапису, всього у пластмасовому відрі, яке добровільно видав поліцейським ОСОБА_10 , перебувало вісім поліетиленових пакетів, чотири паперових згортки та один полімерний пакет із речовинами рослинного походження (а.с. 54, 55).

Даними протоколу обшуку від 01 січня 2023 року з відеозаписом до нього, згідно із якими під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого та його батька, що в АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено дев`ять поліетиленових пакетів, п`ять паперових згортків та один полімерний пакет із речовинами рослинного походження (а.с. 32-38).

За змістом висновку судової експертизи наркотичних засобів № СЕ-19/123-23/148-НЗПРАП від 11 січня 2023 року надана на експертизу речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого (в перерахунку на суху речовину) становить 0,903 грам, 0,488 грам, 0,028 грам, 0,228 грам, 1,323 грам, 0,384 грам (а.с. 42-44).

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів № СЕ-19/123-23/147-НЗПРАП від 10 січня 2023 року надана на експертизу речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого (в перерахунку на суху речовину) становить 100,56 грам, 77,09 грам, 30,11 грам, 81,99 грам, 111,04 грам, 19,76 грам, 21,74 грам, 61,73 грам, 4,73 грам (а.с. 49-51).

Також винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується оглянутими в судовому засіданні речовими доказами, а саме: сейф-пакетами № 5238389 та № 4139789, у яких знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 0,903 грам, 0,488 грам, 0,028 грам, 0,228 грам, 1,323 грам, 0,384 грам, 100,56 грам, 77,09 грам, 30,11 грам, 81,99 грам, 111,04 грам, 19,76 грам, 21,74 грам, 61,73 грам, 4,73 грам. Постановами від 19 січня 2023 року зазначені предмети було визнано речовими доказами (а.с. 45, 52).

Також відповідно до постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05 січня 2023 року диск формату DWD-R торгової марки «Hp» 16 х, ємністю 4.7 GB із відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а.с. 56).

Передбачених процесуальним законом підстав для визнання вищенаведених доказів неналежними або недопустимими суд не вбачає.

У судовому засіданні захисник зазначив про недопустимість як доказу протоколу обшуку від 01 січня 2023 року, в ході якого вилучено речовини рослинного походження, та похідних від нього доказів.

Разом з тим, відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Питання допустимості доказів вирішує суд під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ст. 89 КПК України).

Із вищенаведених відеозаписів із нагрудної камери поліцейського та показів свідка ОСОБА_9 убачається, що під час опитування ОСОБА_10 із приводу спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 заявник повідомив, що його син зберігає за місцем їх спільного проживання заборонені предмети та добровільно, без будь-якого примусу, не висловлюючи заперечень, продемонстрував поліцейським пластикове відро із пакунками, в яких перебували наркотичні засоби. Надалі, на прохання працівника поліції ОСОБА_10 виніс зазначене відро на вулицю, особисто вийняв пакети з канабісом із відра та продемонстрував їх ОСОБА_9 . Обвинувачений натомість вказав, що видані його батьком речовини рослинного походження є канабісом, який належить йому і використовується ним для власного вживання. За допомогою ретельного огляду вказаних відеозаписів судом встановлено, що у виданому ОСОБА_10 відрі перебувало вісім поліетиленових пакетів, чотири паперових згортки та один полімерний пакет із канабісом.

ОСОБА_9 , візуально оглянувши зазначені речі, повідомив про дану подію повноважну на проведення слідчих дій особу та склав відповідний рапорт, який зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) 01 січня 2023 року за № 9.

Після приїзду слідчо-оперативної групи слідчим оглянуто добровільно видані ОСОБА_10 пакети із речовиною рослинного походження. При цьому ОСОБА_7 знову неодноразово пояснював, що зазначені речі належать йому та він їх зберігає для власного вживання.

Жодних ознак примусу та погроз стосовно як володільця будинку, так і обвинуваченого матеріали справи, зокрема долучені відеозаписи, не містять.

Захисник зазначає, що слідча дія (обшук) фактично розпочалася ще до внесення слідчим відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а вилучення відповідних речей відбулося незаконно.

Як встановлено судом із наданого захисником повідомлення Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 27 лютого 2023 року (а.с. 92), слідчий СВ Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_13 отримав матеріали, зареєстровані 01 січня 2023 року за № 9 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», того ж дня о 16 год. 12 хв.

Відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000004 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 01 січня 2023 року о 16 год. 26 хв. 50 сек.

Натомість обшук за місце проживання обвинуваченого та його батька був проведений 01 січня 2023 року в період часу з 17 год. 03. хв. до 17 год. 41 хв., що підтверджується даними протоколу обшуку від 01 січня 2023 року, підписаного без будь-яких зауважень його учасниками.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу. Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

Поверхнева перевірка здійснюється поліцейським відповідної статі. У невідкладних випадках поверхневу перевірку може здійснити будь-який поліцейський лише з використанням спеціального приладу або засобу.

Поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу: 1) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб; 3) якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.

Поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону.

Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.

При виявленні в ході поверхневої перевірки будь-яких слідів правопорушення поліцейський забезпечує їх схоронність та огляд відповідно до вимог ст. 237 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, проведення поверхневої поліцейськими нормами КПК України не регламентується.

У даному випадку після виявлення ознак кримінального правопорушення внаслідок добровільної видачі батьком обвинуваченого речовини рослинного походження, схожої на наркотичний засіб, працівником поліції ОСОБА_9 було прийнято правильне рішення про повідомлення по лінії 102 та виклик слідчо-оперативної групи.

По приїзду слідчим проведено візуальний огляд добровільно виданих та продемонстрованих батьком обвинуваченого предметів, після чого прийнято рішення про реєстрацію відповідних відомостей у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, забезпечено схоронність цих речей, а в подальшому проведено обшук будинковолодіння за місцем проживання ОСОБА_14 , у ході якого й було оглянуто, вилучено і опечатано заборонені предмети.

Враховуючи, що предмет кримінального правопорушення був виявлений саме в ході поверхневої перевірки добровільно виданих ОСОБА_10 речей у порядку ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», останній у даному кримінальному провадженні не є обвинуваченим, затримання та особистий обшук обвинуваченого поліцейськими не проводилися, суд не вбачає тих істотних порушень, які б впливали на допустимість зібраних доказів та спростовували б достовірність отриманих в результаті вказаних дій інших доказів.

Із викладених вище підстав суд відхиляє, як необґрунтовані, твердження захисника про те, що наркотичні засоби вилучені із порушенням процесуального порядку їх збирання.

Захисник ОСОБА_7 зазначає також про те, що обшук у будинку за місцем проживання обвинуваченого, що в АДРЕСА_1 , проводився без ухвали слідчого судді. На його думку, ст. 233 КПК України дозволяє лише проникнути до житла за добровільною згодою особи, яка ним володіє, без ухвали слідчого судді, а не проводити там обшук без такої ухвали.

Суд даний аргумент відхиляє, оскільки запропоноване захисником трактування ст. 233 КПК України є хибним.

Так, у тексті КПК України за ст. 233, яка регулює питання проникнення до житла чи іншого володіння особи, розташована одразу ст. 234, яка визначає порядок проведення обшуку. Це обумовлено взаємозв`язком цих процедур, оскільки проведення обшуку житла чи іншого володіння особи завжди поєднано з проникненням до них.

Крім того, ч. 3 ст. 233 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.

Останнє речення цієї норми, яке вказує на наслідки відмови прокурора погодити клопотання слідчого про обшук або відмови слідчого судді в задоволенні клопотання про обшук (визнання недопустимими доказів, встановлених внаслідок такого обшуку), явно указує на те, що на час погодження клопотання про обшук прокурором та його розгляд слідчим суддею мають відбутись як проникнення в житло чи інше володіння, так і обшук (інакше законодавець не визначав би названих наслідків).

Саме таке тлумачення відповідає усталеній судовій практиці, яка є послідовною та передбачуваною.

Також ключовим аспектом при оцінці допустимості обшуку, поєднаного з проникненням в житло чи інше володіння особи без ухвали слідчого судді, є перевірка наявності добровільної згоди власника або володільця на таке проникнення.

Це витікає зі змісту ч. 1 ст. 233 КПК України, яка визначає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

Відповідно до наданої прокурором інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 319408769 від 02 січня 2023 року (а.с. 146, 147) житловий будинок із надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

У судовому засіданні захисник наголошував на тому, що зазначена інформаційна довідка є недопустимим доказом, оскільки вона не була відкрита стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Так, за правилами ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, зокрема докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.ч. 11, 12 ст. 290 КПК України).

Вищевказана інформаційна довідка датована 02 січня 2023 року, що свідчить про те, що вона перебувала в розпорядженні сторони обвинувачення на час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України під час досудового розслідування. Однак зі змісту протоколу про надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування від 17 лютого 2023 року (а.с. 140, 141), протоколу ознайомлення підозрюваного з матеріалами досудового розслідування від 17 лютого 2023 року (а.с. 142) та опису матеріалів кримінального провадження № 0000004 (а.с. 138, 139) вбачається, що сторона обвинувачення своєчасно не відкривала стороні захисту вказаний доказ. Більше того, в судовому засіданні прокурор підтвердив суду те, що інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 319408769 від 02 січня 2023 року не відкривалася стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України під час досудового розслідування. Тому фактичні дані, які містяться у цій довідці, слід визнати недопустимим доказом.

Водночас, із змісту ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 січня 2023 року, якою узаконено обшук, проведений у будинковолодінні, розташованому в АДРЕСА_1 , вбачається, що слідчим суддею на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 233963885 від 24 листопада 2020 року встановлено належність вказаного будинковолодіння на праві власності ОСОБА_10 .

Зазначена ухвала слідчого судді не оскаржена учасниками кримінального провадження та набрала законної сили. Підстав вважати, що вказані в ній дані стосовно володільця будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , є недостовірними, у суду відсутні. Більше того, стороною захисту в судовому засіданні обставини щодо належності даного житла на праві власності ОСОБА_10 та фактичного проживання у ньому обвинуваченого ОСОБА_7 не заперечувалися.

Отже, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , перебувало у володінні ОСОБА_10 , який був власником цього житла та перебував у ньому на час проведення обшуку.

Згідно наявної у матеріалах справи письмової заяви ОСОБА_10 від 01 січня 2023 року (а.с. 31), останній надав працівникам поліції добровільну згоду на проведення огляду його господарства, що в АДРЕСА_1 .

Із досліджених судом відеозаписів із нагрудної камери начальника сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_9 та відеозапису проведеного 01 січня 2023 року обшуку у вищевказаному будинковолодінні вбачається, що ОСОБА_10 не тільки не заперечував проти проведення обшуку працівниками поліції, але й був зацікавлений у цьому, оскільки добровільно видав поліцейським належні його сину наркотичні засоби та своєю поведінкою під час проведення обшуку демонстрував явне бажання сприяти органам досудового розслідування у викритті обвинуваченого в скоєнні ним злочину.

Обставини обшуку і будь-які інші відомості в матеріалах провадження не свідчать про відмову ОСОБА_10 надати доступ до будинку, в якому проводився обшук. Також під час досудового розслідування та розгляду справи в суді жодних скарг на те, що обшук належного йому будинку було проведено всупереч його волі, ОСОБА_10 не заявляв. За таких обставин, сукупність дій останнього свідчить про його згоду на проведення обшуку житла, і сторона захисту не надала будь-яких доказів, які би ставили під сумнів добровільність цієї згоди.

Отже, з огляду на наявність добровільної згоди законного володільця будинковолодіння на проникнення до нього, подальше постановлення слідчим суддею ухвали про надання дозволу на відповідний обшук не було обов`язково за таких обставин.

Щодо посилань сторони захисту на те, що обвинувачений зберігав у будинку свого батька лікарські засоби та що поліцейські могли підмінити видані його батьком предмети на наркотичну речовину, суд зазначає наступне.

Проведеною судом під час судового розгляду перевіркою доводів сторони захисту про можливу фальсифікацію (підміну) органами досудового розслідування речових доказів даних про незаконні дії, в тому числі під час проведення обшуку та процесуальних опечатувань, які б ставили під сумнів доказову значущість цих речових доказів, встановлено не було.

Так, поняті ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у своїх показаннях не вказали на будь-які обставини, які би вказували на факт підміни чи підкидання речовини. Поняті підтвердили, що перебували протягом всього часу проведення обшуку поряд і слідчим, усі його процесуальні дії перебували в полі їх зору. Також ОСОБА_11 і ОСОБА_12 ствердили, що ті речовини рослинного походження, які опечатувалися слідчим при завершенні обшуку, відповідають тим предметам, які були виявлені під час його проведення.

Аналіз даних вищенаведених відеозаписів із нагрудної камери поліцейського та відеозапису, що є додатком до протоколу обшуку від 01 січня 2023 року, дають суду можливість прийти до переконання, що пакунки із речовиною рослинного походження, які добровільно видані ОСОБА_10 , а також виявлені та вилучені під час проведення обшуку поліетиленовий пакет і паперовий згорток із такою ж речовиною за кількістю та розміром відповідають тим предметам, які опечатувалися слідчим у сейф-пакети при завершенні обшуку.

Також суд враховує поведінку законного володільця житлового будинку ОСОБА_10 та самого обвинуваченого ОСОБА_7 , які під час проведення обшуку не висловлювали жодних заперечень щодо процедури здійснення даної слідчої дії та результатів її проведення, а в подальшому підписали протокол обшуку без будь-яких зауважень.

Враховуючи вищевикладене, пакунки з канабісом масою 0,903 грам, 0,488 грам, 0,028 грам, 0,228 грам, 1,323 грам, 0,384 грам, 100,56 грам, 77,09 грам, 30,11 грам, 81,99 грам, 111,04 грам, 19,76 грам, 21,74 грам, 61,73 грам, 4,73 грам, вилучені під час обшуку житлового будинку за місцем проживання обвинуваченого та його батька, є належними та допустимими доказами, а будь-яка підміна вказаних речових доказів судом виключається.

Таким чином, судом не встановлено підстав, передбачених ст. 87 КПК України, для визнання недопустимим доказом протоколу обшуку та похідних від нього доказів, а тому доводи сторони захисту в цій частині є неспроможними.

Невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненому злочині суд розцінює як спосіб його захисту від пред`явленого обвинувачення із метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Як вбачається із обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_7 у вересні 2018 року, перебуваючи в районі «Лонки», що за межами м. Ізяслав, у полі знайшов близько десяти рослин коноплі, після чого їх вирвав.

Однак, матеріали кримінального провадження не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного в обвинувальному акті місця, часу та способу незаконного придбання наркотичних засобів.

Тому суд при зазначенні у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вказує, що ОСОБА_7 незаконно придбав рослини конопель у невстановленій кількості у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб.

Наведені докази та їх оцінка на предмет належності і допустимості переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах.

Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини справи, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд не визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Так, розкаяння передбачає крім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, у ході судового розгляду ознак щирого каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні суд не встановив.

ОСОБА_7 у судовому засіданні вину не визнав, не висловив осуду своєї поведінки, що свідчить про відсутність його каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Із цих же підстав не вбачається у діях ОСОБА_7 і активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, під яким розуміються дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам.

Відтак, обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Шепетівським районним сектором № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області 21 березня 2023 року складено досудову доповідь стосовно ОСОБА_7 , згідно з якою обвинувачений не здобув професійної освіти, не має потреби в додаткових коштах на задоволення базових потреб, проживає за рахунок тимчасових підробітків. Орган з питань пробації вказує на наявність середнього ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а тому вважає за можливе виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Разом з тим, суд вважає, що саме покарання у виді позбавлення волі є тим покаранням для ОСОБА_7 , яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і даним про його особу, таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ст. 69 і ст. 75 КК України, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Для застосування положень ст. 69 КК України необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, при цьому підлягає врахуванню і особа обвинуваченого. В іншому випадку застосування таких положень неможливе.

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинений злочин і особу винного.

Ознаками, які характеризують особу винного та впливають на визначення загальної підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням, є: вік; соціальний та професійний статус, робота або навчання; сімейний стан, діти; стан здоров`я, зловживання алкогольними напоями; щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнання вини; поведінка у побуті і на роботі чи за місцем навчання; відносини винного із потерпілим.

Суд констатував відсутність у даній справі обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а тому відсутні підстави для застосування до нього положень ст. 69 КК України при призначення покарання.

У даному випадку судом враховується особа обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив умисний нетяжкий злочин, ніде офіційно не працює і не має постійного джерела заробітку, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб не має, не має міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 свою вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, не висловив осуду своєї протиправної поведінки, злочин вчинив у період воєнного стану, зберігав за місцем проживання великий розмір наркотичних засобів, що підвищує ризик вчинення ним інших аналогічних злочинів та породжує вкрай небезпечне явище суспільства - наркоманію, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Зі змісту ст. 75 КК України випливає, що прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробовуванням суд може лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин, до числа яких відносяться і наслідки, що настали, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Такі обставини мають давати підстави для висновку, що передбачені ст. 76 КК України та Законом України «Про пробацію» наглядові та соціально-виховні заходи будуть ефективними й достатніми для досягнення вищевказаної мети.

На думку суду, обставини даної справи не є такими, які б доводили можливість застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки ОСОБА_7 та запобігання новим злочинам.

Без відбування обвинуваченим покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети - захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України не сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.

Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером встановлених конкретних дій винного, суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових злочинів і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.

У той же час, враховуючи відсутність у ОСОБА_7 судимостей, вчинення ним злочину вперше, обвинуваченому слід призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обраний, на момент ухвалення вироку відповідних підстав та ризиків для обрання запобіжного заходу немає.

Витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз наркотичних засобів у сумі 1510 грн 24 коп у відповідності до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Початок строку відбуття покарання рахувати ОСОБА_7 з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі:

- канабіс масою 0,903 грам, 0,488 грам, 0,028 грам, 0,228 грам, 1,323 грам, 0,384 грам, 100,56 грам, 77,09 грам, 30,11 грам, 81,99 грам, 111,04 грам, 19,76 грам, 21,74 грам, 61,73 грам, 4,73 грам, які знаходяться на зберіганні у Центрі забезпечення Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, знищити;

- диск формату DWD-R торгової марки «Hp» 16 х, ємністю 4.7 GB із відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1510 (одну тисячу п`ятсот десять) грн 24 коп судових витрат за проведення судових експертиз наркотичних засобів.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1