УХВАЛА

10 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 522/22637/20

провадження № 51-6059ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_4 на ухвалене судове рішення,

встановила:

До Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , яке за змістом є касаційною скаргою про перегляд судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пункту 1, 3, 4, 5, 6 ч. 2, ч. 5 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається, зокрема: судове рішення, що оскаржується, найменування суду касаційної інстанції; обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.

Проте ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Звертаємо увагу на те, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Однак ОСОБА_4 неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції, до якого він подає касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

У своїй скарзі, як можливо зрозуміти з її змісту, ОСОБА_4 , просить касаційний суд переглянути вирок від 19 березня 2021 року без зазначення назви суду, який його ухвалив та не зазначає про його перегляд в апеляційному порядку, що унеможливлює вирішення питання про те, чи може судове рішення, з яким не погоджується ОСОБА_4 , бути оскаржене в касаційному порядку відповідно до вимог ст. 424 КПК та чи дотримано скаржником передбачені ст. 426 КПК строки касаційного оскарження.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково необхідно навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.

Тому, ОСОБА_4 заперечуючи законність ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування судового рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак зі змісту касаційної скарги не вбачається, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, не наведено жодних конкретних доводів, які мають бути перевірені судом касаційної інстанції та прийняті до уваги для вирішення питання про наявність або відсутність підстав для задоволення прохальної частини касаційної скарги.

Разом з тим, доводи касаційної скарги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1

ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Натомість касаційна скарга ОСОБА_4 , усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК. Так, засуджений просить скасувати вирок місцевого суду, при цьому не зазначає, чи було вказане судове рішення предметом перегляду суду апеляційної інстанції, до того ж, не висуває жодних вимог стосовно рішення апеляційного суду.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 необхідно викласти свої вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням положень статей 412, 413, 414 КПК та в межах повноважень суду, передбачених ст. 436 КПК.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити перелік матеріалів, які додаються.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, однак ОСОБА_4 не долучив до своєї касаційної скарги таких рішень.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Отже, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалене судове рішення, залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів

з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3