Справа №317/6078/23
Провадження №1-в/317/198/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_6 , (відеоконференцзв`язок)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2016 за ч. 3 ст. 153 КК України до 11 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 ..

Подання вмотивоване тим, що засуджений ОСОБА_4 станом на 28.09.2023 відбув більш як 3/4 строку покарання, в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.08.2015.

Під час тримання у Вільнянському та Запорізькому слідчих ізоляторах характеризувався стягнень та заохочень не мав. З 07.02.2017 відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 12.03.2020 відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)». За період відбування покарання допустив 1 порушення режиму тримання та за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав 9 заохочень правами начальника установи. З 07.10.2019 переведений на дільницю соціальної реабілітації, де отримав ще 7 заохочень правами начальника установи за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.

Працевлаштований на дільниці соціальної реабілітації водієм КАМАЗА, де займається перевезенням овочів, речового майна та інше. До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. Вказані завдання виконує якісно та вчасно. Приймає участь у ремонтних роботах дільниці соціальної реабілітації, а саме фарбує підлогу, шпаклює стіни.

За вироком суду має цивільний позов на суму 306,60 грн, але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

У відносинах із персоналом установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відносинах із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.

У судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що у ньому викладені.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав подання, зазначив, що у вчиненому розкаявся.

Захисник засудженого підтримав подання, просив задовольнити. Зазначив, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор заперечувала проти задоволення подання, зауважила, що засуджений не довів свого виправлення за весь період знаходження у виправній установі, щире каяття відсутнє, після переведення до дільниці соціальної реабілітації допускав порушення вимог тримання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника адміністрації колонії, думку засудженого та його захисника, прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 81 КК України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

- засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

- засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 15.09.2016 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 153 КК України до 11 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з моменту затримання з 05.08.2015, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст. 72 КК України в редакції №838-VIII від 26.11.2015 до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_4 витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 306 грн 60 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишено без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2016 без змін.

З урахуванням положень ст. 12, 24 КК України, станом на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України, а саме не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України (п.1)

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (п.2)

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування (п.17)

З матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину у сфері статевої свободи та статевої недоторканості щодо свого малолітнього сина. Під час розгляду справи провину у вчиненому злочині не визнавав.

З наданої довідки ДУ «БВК (№99) за період з лютого 2022 по липень 2023 вбачається, що засуджений працював лише у липні 2023. Представник адміністрації колонії у судовому засіданні пояснив, що засуджений і наразі працює на виробництві колонії офіційно, проте не повідомив у зв`язку із чим довідкою не охоплений період з серпня по вересень 2023, який передував зверненню колонії із відповідним поданням до суду 24.10.2023.

Суд приймає до уваги те, що незважаючи на отримання засудженим доходу під час відбування покарання, жодних дій щодо добровільної оплати витрати, пов`язані із залученням експертів, стягнутих вироком суду, ним не було здійснено.

Між тим, сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним протягом усього періоду відбуття покарання, а не лише у певний період часу.

Суд також приймається до уваги, що після надання дозволу засудженому на проживання за межами установи на дільниці соціальної реабілітації, адміністрацією виправної установи декілька разів він скасовувався через порушення умов проживання засудженим.

Участь засудженого у роботах з благоустрою, в організації виховних заходів, в реалізації програми диференційованого виховного впливу, його прагнення до вдосконалення наявних навичок само по собі не є достатніми підставами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Наявність заохочень у виправній колонії вказує, що засуджений стає або навіть став на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання, надані ним відповіді на запитання прокурора та суду вказує, на даний час відсутні достатні дані, що засуджений щиро визнає свою провину у вчиненні злочину і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.

Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 6, 133, 123, 153, 154 КВК України, ст. 12, 24, 81 КК України, ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03.11.2023.

Суддя ОСОБА_1