У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Тульчинського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 15 лютого 2024 року, без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Апелянт наголошує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які послався суд першої інстанції, не вмотивовані та необґрунтовані.

Зазначає необґрунтованим посилання суду на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник ризику переховування від правосуддя та вчинення нових злочинів.

Також вважає безпідставним посилання суду на наявність ризику щодо впливу на свідків, оскільки ніхто з них не звертався до правоохоронних органів з цього приводу.

На думку апелянта, судом недоведена неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 терміном на 60 днів. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, існують і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд зазначив, що ОСОБА_5 на момент інкримінованого кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», після вчинення ним кримінально-протиправних дій, які є предметом розгляду даного кримінального провадження, з місця злочину зник та самостійно залишив військову частину, а отже, у нього відсутні стримуючі фактори, які могли б запобігти вчиненню ним нового злочину.

Також суд зазначив, що продовжує існувати велика ймовірність ризику незаконного впливу обвинуваченим на свідків у кримінальному провадженні, оскільки, на сьогодні вони не допитані.

Щодо ризику переховування від суду обвинуваченого суд зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду.

Окрім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, встановленню істини у справі, з метою зменшити або уникнути взагалі відповідальності за вчинене, шляхом створення штучних доказів своєї невинуватості та інших перешкод для притягнення його до відповідальності.

Крім того, суд на підставі вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, дійшов висновку про не визначення обвинуваченому розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі та просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім того, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суд першої інстанції належним чином обґрунтував оскаржуване рішення.

Водночас, вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

15 березня 2023 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 квітня 2023 року, який в подальшому неодноразово продовжений.

09 листопада 2023 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 07 січня 2024 року.

До Миколаївського районного суду Миколаївської області прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначено про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків.

Врахувавши дані про особу обвинуваченого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця, у військовому званні матрос, ОСОБА_5 , згідно обвинуваченню, після інкримінованих кримінально-протиправних дій, з місця злочину зник, самовільно залишив військову частину, у якій проходив службу за призовом під час мобілізації.

Тому є обґрунтованими висновки суду про наявність підстав вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений може переховуватися від суду. Отже, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Тому, суд врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 раніше був судимий за вчинення тяжких умисних злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі. Зазначене свідчить про схильність обвинуваченим кримінальних правопорушень, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд дійшов обгрунтованого висновку про існування ризику незаконного впливу обвинуваченим на свідків у кримінальному провадженні.

Всупереч доводам апелянта, суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі наданих апеляційному суду матеріалів, враховуючи обставини та характер інкримінованого обвинуваченому злочину, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення.

Окрім того, суд наголошує, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України - тримання під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8