Справа № 357/7495/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2024 року колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуюча суддя - ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілих - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

законного представника потерпілих - ОСОБА_17 ,

обвинуваченого - ОСОБА_18 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

здійснивши судовий розгляд в м. Біла Церква, у закритому судовому засіданні, обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002416, внесеного до ЄРДР 16 червня 2020 року стосовно:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, маючого середню освіту, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду:

стороною обвинувачення є прокурори - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , потерпілі - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , законний представник потерпілих - ОСОБА_17 ,

стороною захисту є обвинувачений - ОСОБА_18 , захисники - адвокати ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

педагог - ОСОБА_22 , установив наступне.

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

16 червня 2020 року, близько 10 години ОСОБА_18 знаходився за місцем проживання ОСОБА_23 за адресою: АДРЕСА_2 в якій проживають двоє малолітніх дітей останньої - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В цей час, ОСОБА_18 з метою демонстрації своєї зверхності та зухвалості почав ображати словами та погрожувати фізичною розправою ОСОБА_23 та її малолітнім дітям. В цей час, малолітній ОСОБА_15 сховався за спину своєї матері - ОСОБА_23 , а малолітній ОСОБА_16 знаходився перед ОСОБА_18 . Продовжуючи демонстрацію своєї зухвалості та зверхності ОСОБА_18 наніс один удар ногою в область правої тім`яної ділянки голови малолітнього ОСОБА_16 , від якого останній вдарився лівою тім`яною ділянкою голови об металеву батарею. Після чого, ОСОБА_23 підійшла до свого малолітнього сина - ОСОБА_16 з метою надати йому допомогу та заспокоїти, внаслідок чого малолітній ОСОБА_15 залишився стояти сам без жодного стороннього фізичного захисту. В цей час у ОСОБА_18 виник умисел на заподіяння смерті малолітньому ОСОБА_15 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення вбивства малолітнього ОСОБА_15 , 16 червня 2020 року, близько 11 години, ОСОБА_18 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті малолітнього ОСОБА_15 , підійшов до останнього та висловлюючи погрози фізичної розправи шляхом заподіяння смерті, схопив його за ліву ногу та тримаючи малолітнього ОСОБА_15 донизу головою перемістив через скло, раніше розбитого вікна, за межі приміщення квартири та тримаючи лівою рукою за ліву ногу малолітнього ОСОБА_15 в положенні вниз головою, ОСОБА_18 висловлюючи погрози вбивством, придавши фізичне прискорення, кинув малолітнього ОСОБА_15 головою донизу об асфальтне покриття. Внаслідок чого, малолітній ОСОБА_15 упав з висоти вікна першого поверху будинку головою вниз з прискоренням з послідуючим ударом об тверду поверхню асфальтного покриття, на якому знаходилися уламки розбитого віконного скла, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої тім`яної кістки та лобної кістки зліва, забій головного мозку, рани в лівій тім`яній області, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, орган досудового розслідування та прокурор вважають доведеним, що ОСОБА_18 вчинив закінчений замах на умисне вбивство малолітньої дитини, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім цього, в квітні 2020 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_18 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_23 та її малолітніми дітьми ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з сексуальних мотивів, передбачаючи настання негативних наслідків для малолітніх, у вигляді порушення нормального психологічного та статевого розвитку останніх, в присутності малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , систематично вчиняв щодо останніх фізичне і моральне розбещення.

Крім цього, ОСОБА_18 , періодично, протягом 2020 року в присутності малолітніх дітей ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , усвідомлюючи свої дії, посягаючи на нормальний психічний розвиток малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , негативно впливаючи на психіку останніх, оголяв та демонстрував свої статеві органи, а також в присутності малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 здійснював перегляд відео порнографічного характеру, чим вчиняв розпусні дії щодо малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Зокрема, 16 червня 2020 року близько 07 год. ОСОБА_18 знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , будучи без одягу та спідньої білизни, переглядав відео порнографічного характеру на комп`ютері в присутності ОСОБА_23 та малолітніх ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . В цей час ОСОБА_18 запропонував ОСОБА_23 вступити в статеві зносини, на що остання відмовилася, зіславшись на присутність дітей та неприпустимість таких дій в їх присутності.

Таким чином, орган досудового розслідування та прокурор вважають доведеним, що ОСОБА_18 вчинив розпусні дії щодо малолітніх осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України.

2.Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, відповідно до якого, ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство малолітньої дитини, та розпусних дій щодо малолітніх осіб.

За наслідками судового розгляду, прокурор вважав, що винуватість ОСОБА_18 в пред`явленому обвинуваченні є повністю доведеною та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

За результатами розгляду кримінального провадження, ОСОБА_18 висунута версія на виправдання. В судових дебатах прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 в спростування версії ОСОБА_18 зазначено, що до версії обвинуваченого, слід ставитись критично, та розцінювати як спосіб ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із тим, що вона спростовується доказами, дослідженими в ході судового розгляду, та має внутрішні суперечності, що свідчить про її недостовірність. А саме, під час досудового розслідування з ОСОБА_18 23 червня 2023 року проведено слідчий експеримент з метою відтворення обставин вчинення кримінального правопорушення. В ході цієї слідчої дії ОСОБА_18 показав як саме, з його точки зору, розвивались події 16 червня 2020 року, внаслідок яких малолітній ОСОБА_15 випав через вікно кухні квартири в якій вони проживали. ОСОБА_18 поясняв, що хотів виставив ОСОБА_15 , взявши його під руки обличчям до себе, через вікно, для того щоб він не заважав з`ясовувати відносини з ОСОБА_23 . Також, ОСОБА_18 показав, як саме відбувались вказані події.В ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_18 підтвердив, що саме таким чином він виставляв ОСОБА_15 через вікно. Проте, ця версія обвинуваченого ОСОБА_18 повністю спростовується доказами, дослідженими в ході судового розгляду: висновком експерта №359/д від 16 липня 2020 року, згідно якого локалізація та механізм ушкоджень у ОСОБА_15 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони не могли виникнути при обставинах вказаних ОСОБА_18 під час слідчого експерименту від 23 червня 2023 року.Таким чином, судовий експерт категорично стверджує, що версія обвинуваченого є недостовірною та надуманою.

Крім цього, версія обвинуваченого спростовується показаннями малолітніх потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які вказують, що ОСОБА_18 взяв ОСОБА_15 за ногу та викинув через вікно. Версія ОСОБА_18 також спростовується показаннями свідка ОСОБА_23 , яка вказала, що ОСОБА_18 взяв малолітнього ОСОБА_15 за ногу, виставив його через вікно, та надавши прискорення, кинув його вниз, при цьому погрожував ОСОБА_23 що вб`є спочатку її дітей, а потім і її саму.

Також, версія обвинуваченого ОСОБА_18 спростовується іншими доказами, зокрема й документами. Так, під час огляду місця події від 16 червня 2020 року встановлено, що біля вікна кухні, де розвивались події, на вулиці виявлено велику кількість уламків скла та сліди крові. В цього, можна дійти до висновку, що ОСОБА_15 впав на асфальтне покриття біля будинку, при цьому удар прийшовся в голову, від чого й отримав небезпечні для життя тілесні ушкодження, тобто такі тілесні ушкодження, котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Також, версія обвинуваченого ОСОБА_18 містить в собі внутрішні суперечності. Так, обвинувачений стверджує, що тримав ОСОБА_15 до себе обличчям та виставив його через вікно для того щоб той зіскочив на вулицю. Однак, загальновідомо, що після стрибка, при контакті із землею, для того щоб втримати рівновагу, людина згинає ноги в колінах та нахиляє корпус вперед. Однак, при такому розвитку подій, ОСОБА_15 мав би все одно вдаритись головою об стіну, оскільки місце контакту із асфальтом, за версією обвинуваченого, мало б знаходитись поруч зі стіною будинку, при цьому ОСОБА_23 обличчям мав бути розташований в напрямку стіни.

Крім цього, версія обвинуваченого ОСОБА_18 також суперечить іншим доказам, дослідженим в ході судового розгляду. Так, ОСОБА_18 стверджував, що перебуваючи в спальні випадково штовхнув ОСОБА_16 після чого той вдарився об батарею, яка знаходилась у вказаній кімнаті. Однак, з протоколу огляду місця події від 16 червня 2020 року та фото таблиці, вбачається, що біля вікна у вказаній кімнаті, під яким розташована батарея, знаходиться стіл та диван, що унеможливлює такий розвиток подій.

Зі встановлених в ході судового розгляду обставин вбачається, що дії ОСОБА_18 були спрямовані саме на вбивство малолітнього ОСОБА_15 . Так, ОСОБА_18 розумів, що перед ним 5-ти річна дитина, що ОСОБА_18 має незрівняну фізичну перевагу перед дитиною, організм якої є несформованим, та яка є дуже вразливою до зовнішніх фізичних чинників. Так, ОСОБА_18 , обравши саме такий спосіб дій, а саме тримаючи за ногу малолітнього ОСОБА_15 в положенні догори ногами, надавши прискорення тілу ОСОБА_15 відпустив його, при цьому усвідомлюючи, що безпосередньо біля будинку знаходиться тверде асфальтне покриття, та що контакт об цю поверхню головою при падінні з висоти 180-200 см. з прискоренням закінчиться летально для дитини. Так, лише дії, сусідів, які викликали швидку допомогу, відвернули настання тих наслідків, які могли наступити, не дали змоги ОСОБА_18 продовжити свої злочинні дії.

Крім того, про умисел ОСОБА_18 на заподіяння смерті ОСОБА_15 свідчить також його висловлювання в той момент, коли він вчиняв вказані дій, а саме ОСОБА_18 висловлював ОСОБА_23 погрози, що вб`є її малолітніх дітей та її саму.

Прокурор пропонував суду призначити обвинуваченому ОСОБА_24 покарання:

-за ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК України п`ятнадцять років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.156 КК України сім років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шліхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити останньому остаточне покарання у виді п`ятнадцять років позбавлення волі.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - ОСОБА_17 , підтримала позицію прокурора, вважала винуватість обвинуваченого ОСОБА_18 у пред`явленому обвинуваченні повністю доведеною. Просить покарати ОСОБА_18 по закону, цивільний позов не заявляла.

3.Позиція сторони захисту.

Правова позиція сторони захисту відображена у показаннях обвинуваченого ОСОБА_25 , його виступі під час дебатів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбаченихч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст.156 КК України не визнав та показав, що 16 червня 2020 року він перебував за місцем проживання: АДРЕСА_2 , де проживав разом із ОСОБА_23 та її малолітніми дітьми ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . За вказаною адресою він вживав алкогольні напої разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_23 та знайомими ОСОБА_28 та ОСОБА_27 . Вживали спільно алкогольні напої до 06:30 год. Близько 06:30 год. ОСОБА_28 та ОСОБА_27 пішли по своїм справам. ОСОБА_23 запропонувала йому відпочивати, однак він повідомив, що необхідно прибрати в квартирі, так як декілька днів вони вживали алкоголь із гостями. Однак ОСОБА_23 відмовилась, та вони лягли відпочивати. Він не міг заснути та близько 07:00 год. встав та вирішив видалити із жорсткого диску ноутбука фільми, оскільки на ньому закінчувалась пам`ять. Він випадково відкрив відеозапис порнографічного характеру, який почав відтворюватись. ОСОБА_23 прокинулась та обурилась цим, між ними виник конфлікт, після чого вимкнув відео та пішов на кухню. ОСОБА_23 пішла за ним, та перебуваючи на кухні вони продовжили сваритись. Йому це набридло, та він пішов на вулицю та біля сусіднього під`їзду сидів на лавці, а потім пішов та сидів біля стадіону. Загалом він перебував на вулиці близько 2-2,5 год. Після цього повернуся до квартири де мешкав, та на кухні з ОСОБА_23 продовжив вживати алкогольні напої. Через деякий час пішов до кімнати відпочити, а ОСОБА_23 пішла в кімнату до дітей. Через певний час йому стало зле та він пішов до туалету, на порозі кімнати стояв ОСОБА_29 , та він, виходячи з кімнати випадково зачепив ОСОБА_16 від чого той вдарився головою об батарею. Після цього він побіг до туалету, де перебував деякий час. Вийшовши з туалету, побачив, що ОСОБА_23 разом із ОСОБА_16 сиділи в спільній кімнаті, останній при цьому плакав. Між ним та ОСОБА_23 виникла сварка. Після цього він вийшов на кухню, тудизабіг ОСОБА_15 та звернувся до нього, що саме сказав не пам`ятає. Він сказав ОСОБА_15 , що зараз зайнятий, так як свариться із його матір`ю, при цьому запропонував ОСОБА_15 погуляти, та взявши його під руки виставив через вікно кухні. ОСОБА_23 щось кричала, на що він почав розвертати обличчя в напрямку квартири, та в цей час одна рука ОСОБА_15 зслизнула з його руки, після чого він відпустив і іншу руку. Йому здалось, що ОСОБА_15 зіскочив на землю. Після цього він підійшов до кімнати в якій перебувала ОСОБА_23 та продовжив з`ясовувати відносини з нею. Через декілька хвилин він почув крик з вулиці, та підійшовши до вікна почув плач дитини, та побачив ОСОБА_15 , який лежав на землі біля пенька напроти вікна на відстані 2-2,5 метри від будинку. В цей час сусідка із квартири, що розташована над їх квартирою почала кричати в його сторону. В цей час на кухню зайшла ОСОБА_23 та він сказав їй бігти за дитиною на вулицю. Після цього ОСОБА_23 побігла за дитиною, через декілька хвилин він пішов за нею. Вийшовши з під`їзду, побачив ОСОБА_23 , яка несла ОСОБА_15 на руках в сторону квартири. В цей час сусідка, перебуваючи та вулиці, почала висловлювати своє обурення тим що дитина випала через вікно, на що він відповів що це сталось випадково. Після цього він направився до квартири та побачив, що ОСОБА_15 перебувала в кімнаті та тримала на руках ОСОБА_15 . Він запитав у ОСОБА_23 чи є необхідність викликати лікаря, однак та нічого не відповіла. Він вирішив що краще піти з квартири, та вийшовши, механічно закрив вхідні двері на ключ та пішов на земельну ділянку, якою користувались із ОСОБА_23 , неподалік будинку. Через деякий час він направився в сторону магазину «Сільпо» по вул. Сквирське Шосе, де придбав цигарки. В цей час до нього підійшли працівники поліції та доставили до відділу поліції.

Захисник ОСОБА_20 вважає вину ОСОБА_18 в інкримінованих злочинах недоведеною, показання потерпілих та свідків - добросовісною помилкою.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає за необхідне надати оцінку його показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

4.Хід судового розгляду та досліджені судом докази.

16 березня 2023 року ухвалою колегії суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_18 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження № 0002416, внесене до ЄРДР 16 червня 2020 року стосовно ОСОБА_18 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 156 КК України - закрито в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

17 липня 2023 року ухвалою колегії суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, ОСОБА_18 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 126-1, ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження № 0002416, внесене до ЄРДР 16 червня 2020 року відносно ОСОБА_18 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115, ст. 126-1, ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 156 КК України - закрито в частині обвинувачення за ст. 126-1, ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

4.1.Показання.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 354 КПК України у присутності законного представника ОСОБА_17 та педагога ОСОБА_22 малолітній потерпілий ОСОБА_15 , суду показав, що на даний час проживає в с. Шамраївка із бабусею ОСОБА_17 , матір`ю ОСОБА_23 , братом ОСОБА_16 . До цього він проживав разом із братом, матір`ю та обвинуваченим в квартирі в м. Біла Церква. Однак перестав проживати із ОСОБА_18 так як одного дня, влітку, він викинув його через вікно квартири. Щодо подій того дня пояснив, що ОСОБА_18 перебував у стані алкогольного сп`яніння, як це часто бувало, та був злий на нього та його брата. ОСОБА_18 підійшов до брата та вдарив його. Після цього підійшов до нього, взяв його за ногу та викинув через вікно на вулицю, він впав на землю, там було скло. Матір підняла його із землі. Після цього ОСОБА_18 закрив квартиру та пішов. У подальшому, він разом із матір`ю поїхали до лікарні. Після перебування у лікарні він із братом переїхали проживати до бабусі. На запитання захисника повідомив, що можливо ОСОБА_18 тримав його під руки, коли виставляв із вікна на вулицю. ОСОБА_18 в його присутності фільми порнографічного характеру не дивився, його дивитися не примушував, дії неприпустимого характеру до нього не застосовував.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 354 КПК України у присутності законного представника ОСОБА_17 та педагога ОСОБА_22 малолітній потерпілий ОСОБА_16 , суду показав, що раніше проживав разом із братом ОСОБА_26 , матір`ю та ОСОБА_18 . ОСОБА_18 при цьому часто вживав алкогольні напої та був злий. Так, одного дня коли ОСОБА_18 перебував у стані сп`яніння вдарив його ногою в голову, він вдарився головою об батарею та впав. Після цього ОСОБА_18 взяв його брата за ногу та викинув через вікно в квартирі. Після цього ОСОБА_18 пішов у невідомому напрямку та закрив їх з братом, матір`ю у квартирі. Після цього приїхали працівники поліції та швидкої допомоги та забрали брата та його в лікарню. ОСОБА_18 в присутності брата та його фільми порнографічного характеру не дивився, їх дивитися не примушував, дії неприпустимого характеру до нього не застосовував.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_17 , суду показала, що в один із днів червня 2020 року їй зателефонували та повідомили, що її онука викинули через вікно. Вона зібралась та поїхала до міста Біла Церква. Приїхавши до квартири, в якій проживала її донька ОСОБА_23 та малолітні діти останньої - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вона побачила працівників поліції, при цьому донька та внук ОСОБА_26 в той час вже перебували в лікарні. За місцем проживання знаходився лише внук ОСОБА_30 , в якого на голові було видно сліди ударів. Також вона бачила, що частина скла у вікні на кухні квартири була розбита. Також, на вулиці під вказаним вікном лежали уламки скла. При цьому вона повідомила, що ОСОБА_18 на той час проживав із ОСОБА_23 та її малолітніми дітьми: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у квартирі яка належить ОСОБА_17 на протязі останніх 6 років, при цьому ОСОБА_18 постійно зловживав алкогольними напоями. Протягом спільного проживання з ОСОБА_23 , ОСОБА_18 неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, бив. Свідок часто бачила ОСОБА_23 із синяками.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_23 , суду показала, що в період з 14 по 16 червня 2020 року вживала алкогольні напої - самогон, за місцем проживання: АДРЕСА_2 , спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_18 , його матір`ю, яка приїхала до них із с. Руда Білоцерківського району, а також ще двома знайомими ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . При цьому її малолітні діти ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , також в той час перебували у вказаній квартирі.Близько 06:30 год. 16 червня 2020 року вона заснула, прокинулась від того, що ОСОБА_18 дивився відео порнографічного характеру, при цьому був голий, та мастурбував, стоячи біля ліжка, в її сторону. При цьому, діти в цей час перебували в іншій кімнаті та спали. ОСОБА_18 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між нею та ОСОБА_18 виникла сварка, яка тривала декілька хвилин, в ході якої останній наніс декілька ударів ОСОБА_23 ногою по спині. Після цього, вони зателефонували своєму знайомому ОСОБА_27 , та запросили його до себе додому продовжити розпивання алкогольних напоїв. Через деякий час до квартири прийшов ОСОБА_27 та приніс із собою пляшку (1 л. чи 1,5 л.) самогону, та вони спільно вживали алкогольні напої на кухні. В цей час ОСОБА_18 почав себе агресивно поводити, та ОСОБА_27 пішов у невідомому напрямку. Між нею та ОСОБА_18 виникла сварка. На кухню зайшов ОСОБА_16 , ОСОБА_18 вдарив його ногою в голову, від чого ОСОБА_30 втратив рівновагу та вдарився об батарею іншою стороною голови. Вона взяла сина на руки та віднесла в кімнату. В цей час на кухню зайшов ОСОБА_15 , ОСОБА_18 в свою чергу взяв його за ногу та виставив його через вікно, скло в якому було розбите до цього, при цьому одна частина вікна була відкрита, та ОСОБА_18 тримаючи ОСОБА_15 за ногу, при цьому останній перебував у положенні головою донизу, за вікном із силою кинув його вниз, при цьому звернувся до неї щоб та ловила свого сина, при цьому висловився нецензурною лайкою, та погрожував ОСОБА_23 що уб`є її дітей та її саму. Після цього вона через вікно зіскочила на вулицю та побачила, що ОСОБА_15 лежав під будинком біля вікна кухні її квартири, при цьому на голові в нього була кров та порізи. Також на асфальті біля будинку лежали уламки скла на яких також була кров. Вона взяла сина та занесла його до квартири, а саме в кухню, сіла на підлогу, тримаючи на руках ОСОБА_15 , ОСОБА_18 в свою чергу пішов у невідомому напрямку та закрив вхідні двері квартири на ключ. Хтось із сусідів викликав швидку допомогу та поліцію. По приїзду працівників швидкої допомоги та поліції, останні почали стукати у вхідні кварті її квартири, однак вона не могла їх відчинити так як не мала при собі ключів. Після чого, працівники поліції проникли до квартири через вікно, та винесли ОСОБА_15 , через вікно для надання медичної допомоги. У подальшому, вона разом із ОСОБА_15 поїхали до дитячої лікарні для надання йому медичної допомоги. Спочатку ОСОБА_15 знаходився в реанімаційному відділенні, а потім його перевели у звичайне відділення. З лікарні ОСОБА_15 виписали 30 червня 2020 року. За характером ОСОБА_18 спокійний, однак, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння стає агресивним. Перебуваючи у стані сп`яніння, ОСОБА_18 часто погрожував що уб`є її. ОСОБА_18 часто переглядав відео порнографічного характеру із використанням ноутбука. Це відбувалось в кімнаті, в якій вони сплять, діти перебували в іншій кімнаті. Міжкімнатні двері у вказаній квартирі є тільки на кухні. Перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, вночі ОСОБА_18 міг пройти голим до туалету. Крім того, суду повідомила, що ОСОБА_18 оголення своїх статевих органів у присутносты потерпілих, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, імітація статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою, вчинення статевих зносин, акту онанізму у присутності потерпілих тощо не допускав, цинічні розмови з потерпілими на сексуальні теми не вів, не знайомивїх із порнографічними зображеннями, відеофільмами тощо.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_31 , суду показав, що приживав з ОСОБА_23 на протязі 4 років. За цей час ОСОБА_23 народила 2 дітей: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , батьком яких є він - ОСОБА_32 , проте офіційно вони не були записані як його діти. В період квітень-червень 2020 року він відвідував своїх дітей, які на той час проживали з їхньою матір`ю ОСОБА_23 та її співмешканцем ОСОБА_18 . Коли він приходив до них додому ОСОБА_18 та ОСОБА_23 були п`яні. При цьому йому було відомо, що ОСОБА_18 застосовує фізичне насильство до ОСОБА_23 , свідок часто бачив на ній синці. Також ОСОБА_15 та ОСОБА_16 розповідали йому, що ОСОБА_18 їх ображає, б`є та затушує об них недопалки цигарок. В один із днів у червні 2020 року із соцмереж йому стало відомо проте, що відносно його неповнолітніх дітей було скоєно злочини. Приїхавши за їхнім місцем проживання, він побачив працівників поліції, які повідомили, що ОСОБА_18 вдарив його сина, від чого той вдарився об батарею головою, а іншого, взявши за ногу, викинув через вікно. При цьому у вказаній квартирі вже не було ні ОСОБА_23 ні ОСОБА_15 , а там перебував лише ОСОБА_16 , який повідомив, що ОСОБА_18 його вдарив, від чого той втратив рівновагу та вдарився об батарею, а ОСОБА_15 викинув через вікно. При цьому він бачив розбите вікно на кухні, уламки скла біля вікна на вулиці, а також сліди крові на них. Після цього, він відвідував ОСОБА_15 у лікарні, та останній йому розповідав, що ОСОБА_18 викинув його через вікно.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_33 суду показала, що проживає по АДРЕСА_4 на п`ятому поверсі будинку, в одному під`їзді з ОСОБА_23 та ОСОБА_18 . Їй відомо, що ОСОБА_18 та ОСОБА_23 постійно зловживала алкогольними напоями. Не зважаючи на те, що з ними також проживали малолітні сини ОСОБА_23 , в квартирі постійно відбувались конфлікти, бійки, також їх місце проживання постійно відвідували особи, які ведуть антигромадський спосіб життя. На тілі ОСОБА_23 свідок часто бачила синці. В один із днів у червні 2020 року, зранку, вона бачила ОСОБА_18 та ОСОБА_23 , які йшли до під`їзду, при цьому перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння. У подальшому, від своєї сусідки ОСОБА_34 , яка проживає на 2 поверсі вказаного під`їзду, їй стало відомо, що остання в той день почула через вікно плач дитини, та виглянувши у вікно побачила одного із дітей ОСОБА_23 , який лежав на асфальті під під`їздом біля вікна в крові. Після цього ОСОБА_35 викликала швидку допомогу. У подальшому ОСОБА_36 від ОСОБА_34 стало відомо, що в той день ОСОБА_18 дивився відео порнографічного характеру, та йому почали заважати діти ОСОБА_23 , у зв`язку з чим він викинув одного із дітей через вікно.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_37 показала, що проживає в будинку по АДРЕСА_4 , в тому самому під`їзді, в якому також проживала до 2020 року ОСОБА_23 зі своїми двома малолітніми синами. У вказаному будинку ОСОБА_23 проживала приблизно у 2015-2020 роках. На протязі останнього часу ОСОБА_23 проживала з ОСОБА_38 16 червня 2020 року в ранішній час, коли вона перебувала на кухні біля плити, почула через вікно звуки розбитого скла, дитячий плач. Виглянувши у вікно, вона побачила одного із малолітніх синів ОСОБА_23 , який лежав під вікном будинку на землі, на голові якого була кров. Вона направилась на вулицю, щоб допомогти дитині, та проходячи біля квартири ОСОБА_23 вона побачила ОСОБА_18 , який стояв у дверях квартири. Вона запитала навіщо вони вбивають дитину, на що ОСОБА_18 висловився нецензурною лайкою в її сторону. Вийшовши на вулицю, побачила ОСОБА_23 , яка із асфальту підняла дитину та понесла її до квартири, після чого викликала швидку медичну допомогу. Через 10 хвилин приїхали працівники швидкої допомоги, які намагались потрапити до квартири ОСОБА_23 , яка була закрита. Через деякий час приїхали працівники поліції, які через вікно залізли до квартири та передали дитину працівникам швидкої. Після цього вона пішла додому, та через вікно бачила як працівники швидкої допомоги забирали постраждалу дитину.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_39 суду показав, що був знайомий з ОСОБА_18 на протязі близько півтора роки до подій, які мали місце 16 червня 2020 року. Підтримував із ним дружні відносини. ОСОБА_18 проживав разом із співмешканкою ОСОБА_40 та її двома малолітніми синами. Він часто відвідував ОСОБА_18 за місцем проживання, йому відомо, що ОСОБА_18 до дітей ставився погано. Бувало декілька разів таке, що ОСОБА_18 виганяв дітей на вулицю. Також він примушував дітей у якості покарання мити підлогу, замітати, мити унітази. Також, часто ОСОБА_18 пропонував йому разом переглядати порнографічні матеріали, при цьому діти в цей час перебували у квартирі в іншій кімнаті. Однак, він відмовлявся та йшов геть. Також, бачив декілька разів, як ОСОБА_18 бив дітей ОСОБА_23 по сідницях у зв`язку з тим, що вони його не слухались. За характером ОСОБА_18 спокійний. Однак, коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_18 стає агресивним. Декілька разів ОСОБА_18 перебуваючи у такому стані хотів затіяти бійку із ним. Щодо подій 16 червня 2020 року, то він пояснив, що в той день зранку ОСОБА_18 запросив його за місцем проживання. Прийшовши до місця проживання ОСОБА_18 близько 07:00 год., він мав 0,7 л. горілки та запропонував її вжити. Він, ОСОБА_18 та ОСОБА_23 випили по декілька чарок горілки на кухні в квартирі. Решту горілки яка залишилась у пляшці випив ОСОБА_18 . При цьому діти ОСОБА_23 в цей час іще спали. Близько 07:20 він пішов до місця свого проживання. Через деякий час до місця проживання свідка приїхали працівники поліції та запросили до відділку поліції, де повідомили, що ОСОБА_18 викинув одного із дітей ОСОБА_23 через вікно, та допитали його.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_41 , суду показав, що 16 червня 2020 року він перебував на службі, оскільки на той час працював в батальйоні патрульної поліції в м. Біла Церква. В той день він перебував на чергуванні в екіпажі із ОСОБА_42 та ОСОБА_43 . Близько 11:00 год. на службовий планшет надійшов виклик про те, що біля одного із будинків лежала дитина із розбитою головою та сусіди чули звуки розбиття скла. Прибувши на місце, сусідка, яка викликала поліцію, повідомили вона почула звук розбитого скла та плач дитина, та виглянувши у вікно побачила дитину, яка сиділа під будинком, плакала та на голові у дитини була кров. У подальшому, жінка повідомила, що матір цієї дитини забрала дитину до квартири, та не відчиняє двері. Обстеживши територію, він з іншої сторони будинку виявив розбите скло у вікні однієї з квартир на першому поверсі будинку, а також уламки скла на асфальті під вікном. У зв`язку з цим, поліцейські прийняли рішення приникнути до квартири через вікно, так як вбачалась небезпека життю та здоров`ю дитини. Проникнувши до квартири, поліцейські виявили в одній із кімнат жінку, яка сиділа на підлозі, на та руках тримала дитину у якої на голові було видно кров, дитина перебувала у шоковому стані та плакала. Також у вказаній кімнаті знаходився чоловік. Жінка та чоловік перебували у сталі сильного алкогольного сп`яніння. Поліцейські взяли дитину та передали її через розбите вікно працівникам швидкої допомоги. Після цього, поліцейські знайшли ключі та відкрили двері від квартири та очікували приїзду слідчо-оперативної групи. Матір дитини повідомила, що її співмешканець ОСОБА_44 розсердився на дитину оскільки вона йому заважала дивитись ноутбук та викинув дитину через вікно. Після цього співмешканець злякався, закрив вхідні двері до квартири ззовні та пішов у невідомому напрямку так як на момент приїзду поліції його в квартирі вже не було.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_45 суду показав, що станом на 2020 рік працював дільничним офіцером поліції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області. В один із днів у червні 2020 року надійшов виклик про те, що по вул. Сквирське Шосе, дитину викинули через вікно. Ця вулиця відносилась до території його обслуговування, він вирушив на місце події. Прибувши на місце, побачив, що там вже перебували працівники поліції, зокрема і ювенальної превенції. При спілкуванні з іншими працівниками поліції, йому стало відомо те, що ОСОБА_18 викинув дитину через вікно, після чого пішов у невідомому напрямку. У свою чергу він направився патрулювати зону обслуговування, та проходячи біля магазину «Сільпо» по вул. Сквирське Шосе, побачив, що на назустріч йде ОСОБА_18 . Підійшовши до нього, запитав що він зробив, на що той не зміг дати зрозумілої відповіді, при цьому ОСОБА_18 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він попросив ОСОБА_18 зачекати та повідомив чергову частину Білоцерківського РУП про виявлення ОСОБА_18 . Через деякий час, до них під`їхав службовий автомобіль поліції, та ОСОБА_18 доставили до відділу поліції. Йому вже були раніше знайомі ОСОБА_18 та ОСОБА_23 , оскільки останні постійно зловживали алкогольними напоями, та до поліції надходили звернення на ОСОБА_18 , щодо вчинення ним домашнього насильства відносно ОСОБА_23 .

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_46 показав, що станом на 2020 рік працював лікарем швидкої КНП КОР «КОЦМД та МД». Приблизно весною-літом 2020 року, в один із днів, коли він перебував на робочому місця, в першій половині дня, надійшов виклик про те, що в АДРЕСА_4 дитина отримала травму. Повідомлення надійшло від однієї із сусідок, яка бачила травмовану дитину на вулиці. Прибувши на місце, він разом із іншими працівниками карети швидкої допомоги, підійшов до квартири, яка була вказана у виклику, однак двері квартири ніхто не відчинив, при цьому із квартири доносились жіночі крики. У зв`язку з чим, він викликав працівників поліції, які прибувши на місце події, проникли до квартири через вікно, оскільки квартира знаходилась на першому поверсі, та передали працівникам ШМД дитину. При цьому він бачив, що вікно квартири було розбите, на бетонній поверхні біля будинку під вказаним вікном лежали уламки скла. Дитині було надано першу медичну допомогу, оскільки в неї була травма голови. Через деякий час до карети підійшла мати дитини, з іншою дитиною. Після чого дітей було доставлено до обласної дитячої лікарні.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_47 показав, що в червні 2020 року працював поліцейським батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква. В один із днів у червні 2020 року він перебував на чергуванні у складі екіпажу з ОСОБА_48 та ОСОБА_43 . На службовий планшет надійшло повідомлення про те, що на вулиці кричить дитина. Прибувши на виклик, працівників поліції зустріла сусідка, від якої надійшов виклик та повідомила що кричить дитина. Оскільки двері вказаної квартири ніхто не відчинив та вбачалась загроза життю та здоров`ю дитини, було прийнято рішення про проникнення до квартири через вікно, та як вона розташована на першому поверсі. При цьому, він залишився в автомобілі поліції, а інші його колеги безпосередньо допомагали дитині. У подальшому дитина, яка отримала травму, була передана працівникам швидкої медичної допомоги. Зі слів матері дитини, було встановлено, що травма дитині була нанесена з вини її батька, який зник з місця події. У зв`язку з цим було складено відповідне орієнтування, та працівники поліції направились на пошуки вказаної особи.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_49 показав, що станом на 2020 рік працював інспектором ювенальної превенції Білоцерківського РУП. В один із днів у червні 2020 року до нього зателефонував начальник та повідомив, що в АДРЕСА_4 , в одному із будинків викинули дитину через вікно. Прибувши до місця події, ОСОБА_50 побачив, що в одній із квартир, яка розташована на першому поверсі, в якій проживали ОСОБА_23 , двоє її малолітніх синів, а також співмешканець ОСОБА_23 - ОСОБА_18 , було розбите скло у вікні однієї із кімнат. При цьому, на вулиці під вікном, а саме на асфальтному покриті біля будинку, знаходились уламки скла та сліди крові. Сім`я ОСОБА_23 була знайома йому, так як перебувала на обліку в соціальних службах, дорослі постійно зловживали алкогольними напоями, залишали дітей без догляду. При спілкуванні із ОСОБА_23 , її сусідами та іншими працівниками поліції, які вже перебували на місці події, йому стало відомо, що одного із синів ОСОБА_23 викинув через вікно її співмешканець - ОСОБА_18 , після чого залишив місце події та пішов у невідомому напрямку. У зв`язку з цим, було складено орієнтування на ОСОБА_18 та він направився на пошуки останнього. Через деякий час, йому зателефонував дільничний та повідомив, що виявив ОСОБА_18 біля магазину «Сільпо» по вул. Сквирське Шосе. Після чого направився до вказаного місця, де виявив ОСОБА_18 , та разом з іншими поліцейськими доставили його до відділу поліції.

4.2.Документи.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002416 від 16 червня 2020 року, 16 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом вчинення ОСОБА_18 замаху на вбивство малолітнього ОСОБА_15 .

Згідно з електронним рапортом чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області від 16 червня 2020 року, згідно якого 16 червня 2020 року об 11:06 год. надійшло повідомлення зареєстроване за № 19735 від ОСОБА_51 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , дитина 5 років сидить на вулиці під під`їздом з розбитою головою, зі слів почула звук нібито розбитого скла.

Згідно з електронним рапортом чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області від 16 червня 2020 року, згідно якого 16 червня 2020 року о 12:32 надійшло повідомлення зареєстроване за № 19747 від лікаря Шпарика про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , надано медичну допомогу ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, різана рана, підшкірна гематома тім`яної ділянки, параорбітальна гематома зліва, садно лівої щоки, підшкірна гематома потиличної ділянки, закрита травма живота. Пояснення: викликала сусідка, в дитини кровотеча, мати повідомила, що дитина випала з вікна, дитину госпіталізовано в Київській обласну лікарню № 2.

Згідно з рапортом інспектора взводу ТОР БПП у м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП ОСОБА_53 від 16 червня 2020 року, згідно якого 16 червня 2020 рокуоб 11:06 год. отримали виклик у складі екіпажу КОМЕТА Т-1 «Інші тілесні ушкодження». Прибувши на місце події за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів наряд ШМД, які повідомили, що дану дитину забрала матір, та закрилась вдома, не відчиняє двері та ігнорує працівників ШМД. Так як в даних діях вбачалась загроза для життя дитини, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про Національні поліцію» було прийнято рішення проникнути до житла через розбите вікно. Всередині на підлозі було виявлено матір дитини, а саме ОСОБА_23 , дитину в хворобливому стані та з явними тілесними ушкодженнями, яким, як пізніше з`ясовано, виявився ОСОБА_15 . Останнього через вікно було передано лікарям ШМД, які констатували попередній діагноз - ЗЧМТ, струс мозку, різана рана тім`яної ділянки.

Згідно із заявою ОСОБА_23 від 16 червня 2020 року, згідно якої остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_18 , який 16 червня 2020 рокублизько 11:00 год. викинув її сина ОСОБА_15 з вікна квартири АДРЕСА_3 .

Згідно з витягом від 30 липня 2020 року з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002416, згідно якого 30 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом вчинення ОСОБА_18 на протязі тривалого проміжку часу розпусні дії щодо малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16 червня 2020 року проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , з письмового дозволу ОСОБА_23 . В ході огляду встановлено, що вказана квартира має 2 житлові кімнати, кухонну кімнату, санвузол та ванну кімнату. В кухонній кімнаті виявлено вікно, в правій частині якого виявлено відсутність скла, ліва частина пошкоджена.

Згідно з протоколом огляду місця події від 16 червня 2020 року із ілюстративною таблицею до нього, об`єктом якого є земельна ділянка розташована за тильною частиною будинку АДРЕСА_4 . Встановлено, що між тильною частиною будинку та ґрунтовою земельною ділянкою для вирощування рослин знаходиться частина вкрита асфальтним покриттям, шириною близько 1 м. Перше від кута будинку вікно першого поверху складається з трьох частин. Права частина скла має значні пошкодження у нижній частині, верхня частина відсутня. Друге вікно першого поверху складається з двох частин, огороджених дерев`яною рамою, скло у лівій частині відсутнє, праве має значні пошкодження. На асфальті під вказаним вікном знаходяться різні за розмірами уламки скла хаотичної форми та контурів. Серед уламків скла виявлено пляму речовими бурого кольору. Під час огляду вилучено 85 уламків скла різного розміру.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 17 червня 2020 року, згідно якої уламок скла з речовиною бурого кольору, змив речовини бурого кольору, осип скла з асфальтного покриття визнано речовими доказами.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 16 червня 2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 , із застосуванням відеофіксації. В ході слідчого експерименту ОСОБА_23 показала як ОСОБА_18 наніс їй удари по спині. Після цього показала як ОСОБА_18 наніс удар ногою ОСОБА_16, внаслідок чого останній вдарився головою об батарею. Після цього взяв лівою рукою за ліву ногу ОСОБА_26 та виставив його через вікно та застосувавши силу кинув його об асфальтне покриття. Додатком про протоколу є диск із відеозаписом слідчого експерименту від 16 червня 2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 .

Відповідно до протоколу затримання від 16 червня 2020 року, згідно якого ОСОБА_18 було фактично затримано 16 червня 2020 рокуо 16:00 год. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, так як мати неповнолітнього ОСОБА_15 - ОСОБА_23 вказала, що ОСОБА_18 вчинив щодо ОСОБА_15 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 23 червня 2020 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_18 . В ході слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_18 показав, що16 червня 2020 року викинув з вікна квартири АДРЕСА_4 , малолітнього ОСОБА_15 , тримаючи останнього під лікті обличчям до себе. Додатком до протоколу є диск із відеозаписом слідчого експерименту від 23 червня 2020 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_18 .

DVD-R диск із відеозаписом з портативного відео реєстратора працівників патрульної поліції у складі екіпажу Комета-Т1 ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 за 16 червня 2020 року.

Згідно з протоколом огляду речового доказу від 12 липня 2020 року, об`єктом якого є DVD-R диск з відеозаписом події 16 червня 2020 року. В ході огляду зроблено скрін-шоти, які якості додатку додаються до протоколу.

Відповідно до постанови від 12 липня 2020 року, про визнання DVD-R диску з відеозаписом події 16 червня 2020 року речовим доказом.

Згідно із заявою ОСОБА_23 від 22 липня 2020 року, в які остання просить долучити до матеріалів кримінального провадження стаціонарний комп`ютер на якому ОСОБА_18 переглядав відео порнографічного характеру.

Відповідно до протоколу від 22 липня 2020 року отримання у ОСОБА_23 стаціонарного комп`ютера.

Згідно з протоколом огляду речових доказів від 22 липня 2020 року,згідно якому об`єктом огляду є стаціонарний комп`ютер марки «IQ», яким користувався ОСОБА_18 в ході огляду встановлено, що в пам`яті комп`ютера є відео порнографічного характеру. Крім цього, в корзині видалених файлів є відеозаписи порнографічного характеру. При натисканні на пункт «Свойства» вищевказаного файлу є інформація: «Создан» - 16.06.2020 о 07:00:19 год., «Изменен» - 16.06.2020 о 07:07:22 год., «Открыт» - 22.07.2020 о 16:31:27 год. Додатком до протоколу є фототаблиця, на якій зображені скріншоти, виготовлені під час огляду комп`ютера. DVD-R диск із відеозаписами порнографічного характеру, які були перенесені із комп`ютера, яким користування ОСОБА_18 .

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 22 липня 2020 року,згідно якої стаціонарний комп`ютер долучений свідком ОСОБА_23 визнано речовим доказом.

Згідно з протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №279 від 16 червня 2020 року, згідно якого 16 червня 2020 року о 14:30 год. проведено огляду ОСОБА_18 , встановлено стан алкогольного сп`яніння, 2,28%.

4.3.Висновки експертів.

З досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Згідно з висновоком експерта № 122 від 24 червня 2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, а саме: заключної частини висновку експерта при судово-медичній експертизі ОСОБА_16 знайдені наступні тілесні ушкодження: садна та голові зліва, синець на голові справа. Описані тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах указаних у постанові та матір`ю обстежуваного. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень дають зможу вважати, що мало бути не менш ніж дві точки прикладання сили по голові.

Відповідно до висновок експерта № 357/д від 16 липня 2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, а саме заключної частини висновку експерта, при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_15 , 2014 року народження, знайдені наступні ушкодження: перелом лівої тім`яної кістки та лобної кістки зліва; забій головного мозку; рана на лівій тім`яній області; синці на повіках обох очей; садна на лівій щоці, на руках та ногах. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та за обставин вказаних у постанові. Ушкодження на голові відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя; садна на руках та ногах відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень, дають зможу вважати, що на голові мала місце одна точка прикладання вили.

Згідно з висновком експерта № 359/д від 16 липня 2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, а саме: заключної частини локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_15 виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони не могли виникнути при обставинах, вказаних ОСОБА_18 під час слідчого експерименту від 23.06.2020.

Відповідно до висновку експерта № 358/д від 16 липня 2020 рокуза результатами проведення судово-медичної експертизи, а саме: заключної частини локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_15 виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних ОСОБА_23 під час слідчого експерименту від 16 червня 2020 року.

Згідно з висновкос експерта № 360/д від 16 липня 2020 рокуза результатами проведення судово-медичної експертизи, а саме: заключної частини локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_15 виявлених при вивченні медичних документів, не виключає можливість їх виникнення при падінні з висоти близько 180-200 см. (з висоти вікна першого поверху багатоповерхової будівлі) з прискоренням.

Відповідно до висновку експерта № 389/д від 27 липня 2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, а саме заключної частини локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_16 , дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних ОСОБА_23 під час слідчого експерименту від 16 червня 2020 року.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 294 від 19 червня 2020 року. Згідно заключної частини висновку експерта, ОСОБА_18 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_18 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_18 під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_18 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_18 не потребує. Клінічних ознак наркоманії у ОСОБА_18 під час проведення обстеження не виявлено. ОСОБА_18 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та потребує лікування від алкогольної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 298 від 24 червня 2020 року. Згідно заключної частини висновку експерта, рівень розумового розвитку ОСОБА_23 відповідає її віковому періоду. ОСОБА_23 могла правильно сприймати обставини, які мають значення в кримінальному провадженні, а також давати щодо них відповідні свідчення. ОСОБА_23 схильність до фантазування та навіювання не притаманні. ОСОБА_23 з урахуванням вікового періоду та рівня розумового розвитку могла правильно розуміти характер та значення своєних відносно її дітей дій. У ОСОБА_23 будь-яких суттєвих змін у емоційному стані, які були б пов`язані зі скоєнням щодо її дітей ОСОБА_18 інкримінованих дій, не виявлено.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 299 від 24 червня 2020 року, а саме: заключної частини рівень розумового розвитку ОСОБА_16 відповідає його віковому періоду. ОСОБА_16 з урахуванням вікового періоду та рівня розумового розвитку під час скоєння відносно нього інкримінованих дій міг розуміти характер та значення цих дій. ОСОБА_16 міг правильно сприймати фактичну (зовнішню) сторону інкримінованих відносно нього дій. ОСОБА_16 притаманна його віковому періоду схильність до фантазування та навіювання, але при довірливому контакті від здатний відстояти свою позицію та точку зору, в якій він впевнений. Під час досліджуваної ситуації ОСОБА_16 були спричинені хворобливі фізичні відчуття та значні емоційні переживання, а тому підекспертний досить емоційно реагує та тему бесіди про те, що з ним відбулося, не бажає згадувати дану тему бесіди.

Оскільки ОСОБА_16 є малолітнім, то у нього недостатньо розвинена довготривала пам`ять, а тому при відсутності в його житті ОСОБА_18 суттєвих психологічних страждань він не відчуває.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 316 від 21 липня 2020 року, а саме: заключної частини рівень розумового розвитку ОСОБА_15 відповідає його віковому періоду, але у нього відмічається затримка мовленнєвого розвитку. ОСОБА_15 з урахуванням вікового періоду та рівня розумового розвитку під час скоєння відносно нього інкримінованих дій міг розуміти характер та значення цих дій. ОСОБА_15 міг правильно сприймати фактичну (зовнішню) сторону інкримінованих відносно нього дій. ОСОБА_15 притаманна його віковому періоду схильність до фантазування та навіювання, але при довірливому контакті від здатний відстояти свою позицію та точку зору, в якій він впевнений. Під час досліджуваної ситуації ОСОБА_15 були спричинені хворобливі фізичні відчуття та значні емоційні переживання, а тому підекспертний досить емоційно реагує та тему бесіди про те, що з ним відбулося, не бажає згадувати дану тему бесіди. Оскільки ОСОБА_15 є малолітнім, то у нього недостатньо розвинена довготривала пам`ять, а тому при відсутності в його житті ОСОБА_18 суттєвих психологічних страждань він не відчуває.

Згідно з висновком психологічного обстеження в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ОСОБА_16 від 27 липня 2020 року. Встановлено, що поведінка, реакції та емоційний стан ОСОБА_16 свідчать про звичку переживати подібне, тобто дитина тривалий час перебувала у стані стресу через події, що відбувались навколо неї. Відсутність явно негативного ставлення до ОСОБА_57 є тенденцією до деформації світосприйняття, тобто дитина готова миритися з подібними ситуаціями. А в цьому віці це можливе лише за підтримки матері. Тобто, якщо мама готова жити в таких умовах і стосунках, то дитина теж буде пристосовуватись. Така перспектива може призвести до вираженого порушення психічного і фізичного розвитку дитини. Незабезпеченість безпекою, надійністю і впевненістю у захисті, у подальшому відбивається на налагодженні стосунків з іншими людьми, на характері взаємовідносин з навколишнім світом.

Відповідно до висновку психологічного обстеження в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ОСОБА_15 від 27 липня 2020 року, встановлено, що за схильністю домінувати придушена потреба у підтримці, безпеці, захисті, стабільності. Егоцентризм, образливість, впевненість, нетерплячість - ці особливості можуть негативно впливати на концентрацію уваги дитини, працездатність в навчанні. Світосприйняття дитини має дефіцит досвіду гармонійних сімейних стосунків, необхідний для забезпечення нормального функціонування в майбутньому.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Отже, цими джерелами доказів в їх сукупності підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

5.Встановлені судом обставини:

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість ОСОБА_18 у вчиненні злочину, передбаченому:

- ч. 2 cт.156 КК України не доведена;

- ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються:

1) у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

2) у разі визнання особи винуватою - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

5.1. Підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Колегія судів, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України.

При цьому, згідно ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доках з точи зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КК України, караються розпутні дії щодо малолітніх осіб.

З об`єктивної сторони злочин виражається у вчиненні розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення неповнолітніх.

Види розпусних дій:

?фізичні: оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, імітація статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою, вчинення статевих зносин, акту онанізму у присутності потерпілої особи тощо;

?інтелектуальні: цинічні розмови з потерпілою особою на сексуальні теми, ознайомлення дитини із порнографічними зображеннями, відеофільмами тощо.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Отже, прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_18 у пред`явленому обвинувачені у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України надав суду такі докази:

?показання малолітнього потерпілого ОСОБА_15 ;

?показання малолітнього потерпілого ОСОБА_16 ;

?показання свідка ОСОБА_17 ;

?показання свідка ОСОБА_23 ;

?показання свідка ОСОБА_58 ;

?витяг від 30 липня 2020 року з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002416;

?заяву ОСОБА_23 від 22 липня 2020 року, в які остання просить долучити до матеріалів кримінального провадження стаціонарний комп`ютер на якому ОСОБА_18 переглядав відео порнографічного характеру;

?протокол від 22 липня 2020 рокуотримання у ОСОБА_23 стаціонарного комп`ютера;

?протокол огляду речових доказів від 22 липня 2020 року- стаціонарного комп`ютера марки «IQ», яким користувався ОСОБА_18 ;

?постанову про визнання речовим доказом від 22 липня 2020 року,згідно якої стаціонарний комп`ютер долучений свідком ОСОБА_23 визнано речовим доказом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 2, 3 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статей 84-87, 89 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України …, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 ч. 4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи допустимість доказів, суд має переконатися що спосіб отримання доказів був законним, оскільки від цього залежить справедливість судового процесу в цілому (п.40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жуковський проти України», п.42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України»).

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Відповідно до ст. 13 ч.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, надаючи оцінку наданим прокурором доказам у пред`явленому обвинувачені ОСОБА_18 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України, колегія суддів встановила наступне.

Малолітні потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в судовому засіданні надали покази, що ОСОБА_18 мав комп`ютер - ноутбук, який находився в кімнаті, де проживали останній із їх матір`ю. Вони проживали в іншій кімнаті. Іноді їм дозволяли дивитися на комп`ютері мультфільми. Фільми їм не демонстрували. Недозволених дій в їх бік ОСОБА_18 не допускав.

Свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що постійно не мешкала із донькою, її дітьми та ОСОБА_18 . Коли приходила до них у гості, не бачила, щоб ОСОБА_18 разом із дітьми дивився відео порнографічного характеру.

Свідок ОСОБА_23 , будучи матір`ю малолітніх ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та машкаючи разом із ОСОБА_18 , в судовому засіданні показала, що ОСОБА_18 дійсно мав відеозаписи порнографічного характеру на ноутбуці. Разом із дітьми їх не дивився, використовував для власного збудження в її бік. Перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, міг вночі (коли діти спали) пройти голим до туалету. На запитання суду повідомила, що оголення своїх статевих органів чи потерпілих, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, імітацію статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою, вчинення статевих зносин, акту онанізму у присутності потерпілих, цинічні розмови з потерпілими на сексуальні теми, ознайомлення дітей із порнографічними зображеннями, відеофільмами не допускав.

Свідок ОСОБА_59 надав суду показання, що ОСОБА_18 пропонував йому особисто подивитися фільми порнографічного змісту, але він відмовився та пішов додому. Особисто не бачив, щоб ОСОБА_18 знайомив дітей із порнографією.

Витяг від 30 липня 2020 року з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002416 не є доказом в розумінні вимог ст.84 КПК України.

Заява ОСОБА_23 від 22 липня 2020 року, в які остання просить долучити до матеріалів кримінального провадження стаціонарний комп`ютер на якому ОСОБА_18 переглядав відео порнографічного характеру; протокол від 22 липня 2020 рокуотримання у ОСОБА_23 стаціонарного комп`ютера; протокол огляду речових доказів від 22 липня 2020 року - стаціонарного комп`ютера марки «IQ», яким користувався ОСОБА_18 ; постанова про визнання речовим доказом від 22 липня 2020 року, згідно якої стаціонарний комп`ютер долучений свідком ОСОБА_23 визнано речовим доказом - свідчать про те, що ОСОБА_18 мав у володінні комп`ютер із фільмамипорнографічного змісту, але на думку колегії суддів, зазначені докази не доводять що ОСОБА_18 оголяв та демонстрував свої статеві органи, а також в присутності малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 здійснював перегляд відео порнографічного характеру, чим вчиняв розпусні дії щодо малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Аналіз складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 КК України, підтверджує що розбещення неповнолітніх може бути вчинено лише з прямим умислом. Розбещення неповнолітніх характеризується виною у формі умислу, а його вид є прямим. Зокрема, ознаки об`єктивної сторони цього складу кримінального правопорушення дають змогу встановити, що розпусні дії становлять цілеспрямовану діяльність людини сексуального характеру, які здатні викликати фізичне та моральне розбещення потерпілого. Цілеспрямованість такої поведінки якнайліпше показує, що розпусні дії можуть вчинятися лише з прямим умислом. Спираючись на нормативні положення про прямий умисел (ч. 2 ст. 24 КК України) та аналіз об`єктивних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 КК України, приходимо до висновку, що психічне ставлення особи, яка вчиняє розпусні дії, характеризується наявністю таких ознак: 1) усвідомлення суспільно небезпечного характеру вчинюваного діяння (інтелектуальна ознаки прямого умислу); 2) передбачення настання істотної шкоди для нормального статевого (сексуального) розвитку неповнолітніх осіб і бажання настання цієї шкоди (вольові ознаки прямого умислу).

Суд зазначає, що прокурором не надані суду інші, крім вищенаведених досліджених в судовому засіданні доказів, на підтвердження винуватості ОСОБА_18 , у пред`явленому обвинувачені у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

Суд відповідно до норм КПК України не вправі витребувати, вимагати від сторони обвинувачення будь-які інші докази, ніж ті які надані, на підтвердження винуватості особи у вчинені злочину.

Суду також не дозволяється збирання, витребування доказів у кримінальному провадженні з власної ініціативи.

Згідно із ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Отже, за викладених обставин, оскільки стороною обвинувачення, не доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_18 є об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, суд дійшов висновку, що останнього належить визнати невинуватим та виправдати.

5.2.Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує діяння ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 15 п.2 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство малолітньої дитини.

Вбивство, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, має місце тоді, коли винний умисно позбавляє життя особу, якій не виповнилося 14 років (ця кваліфікуюча ознака наявна тоді, коли винний достовірно знав, що потерпілий є малолітнім, або припускав це, або за обставинами справи повинен був і міг це усвідомлювати).

Розмежовуючи поняття «замах на вбивство» та «умисне заподіяння тілесного ушкодження», необхідно з`ясувати зміст і спрямованість умислу винуватого, тобто вирішити питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяла винувата особа. Для цього необхідно врахувати сукупність усіх обставин вчиненого діяння, і врахуванню підлягає не лише поведінка винуватого до, під час та після скоєння злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізація поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, а й спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину, причини припинення злочинних дій.

Так, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно-небезпечного результату.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин:

1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності;

2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, колегія суддів не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Отже, судом встановлені фактичні обставини, що підтверджені доказами, яким суд у порядку ст. 94 КПК України дав оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийняв обґрунтоване рішення про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Оцінивши діяння обвинуваченого, з`ясувавши зміст і спрямованість умислу, врахував характер, рішучість і динамічність дій, вчинених обвинуваченим, їх раптовість для потерпілого, поведінку до, під час і після скоєння злочину, механізм його заподіяння, причини припинення злочинних дій - свідчать про те, що ОСОБА_18 мав прямий умисел на позбавлення життя малолітнього потерпілого ОСОБА_15 .. Діяння до якого вдався обвинувачений, не дають підстав вважати, що він мав намір завдати малолітньому потерпілому ОСОБА_15 будь-яких тілесних ушкоджень, для нього вони були завідомо такими, що призведуть до смерті особи, і не призвели до такого наслідку лише в силу обставин, які не залежали від волі ОСОБА_18 потерпілий не чинив опір.

Таким чином, зі змісту суб`єктивної сторони вчиненого злочину, який свідчать про наявність у ОСОБА_18 єдиного умислу, спрямованого на заподіяння смерті малолітнього потерпілого.

Отже, суд, з урахуванням наведеного здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115КК України оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на умисне вбивство малолітньої особи, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - потерпілому з виконанням усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

5.2.1.Наслідки кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Колегія суддів, на спростування позиції ОСОБА_18 щодо відсутності умислу на закінчений замах на умисне вбивство малолітнього ОСОБА_15 , зазначає наступне.

Малолітній потерпілий ОСОБА_15 , спочатку надав суду викривальні ОСОБА_18 показання щодо механізму скоєння кримінального правопорушення стосовно нього, але після запитань захисника став плутатись, після чого повідомив, що ОСОБА_18 виставив його із вікна під руки.

Колегія суддів зауважує, що неточності у показаннях малолітнього потерпілого ОСОБА_15 можна пояснити як його віком, так і значним плином часу з моменту вказаних подій. Станом на момент розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не порушувалося питання про зміну обсягу обвинувачення ОСОБА_18 , неточності в показах потерпілого можна усунути шляхом дослідження інших доказів.

На думку колегії суддів, проведення повторного допиту за участю малолітньої особи у справі про обвинувачення у вчинені кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканності особи є неприпустимим, це однозначно буде принижувати гідність малолітньої особи. Психічне здоров`я і можливість відновлення дитини у справах про злочини, пов`язані із статевою недоторканністю, є надзвичайно важливими, відтак повторна віктимізація шляхом багаторазових допитів з таким потерпілим травмує дитину. Згідно рекомендації Верховного Суду, судам слід уникати повторних викликів та допитів дитини та її ревіктимізації, дотримуючись міжнародних вимог до опитування дитини свідка чи жертви злочинних посягань, а саме ст. 35 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації чи сексуального насильства (Лансаротська конвенція, 2007), яка була ратифікована ВРУ 27 серпня 2012 року і набула чинності з 01 грудня 2012 року, Конвенції ООН про права дитини та Керівним Принципам ООН щодо правосуддя у питаннях, пов`язаних із участю дітей жертв і свідків злочинів.

Інші, надані прокурором докази обвинувачення ОСОБА_18 в скоєнні закінченого замаху на умисне вбивство малолітньої дитини, колегія суддів вважає належними та допустимими.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

6.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_18 судом не встановлено.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_18 , судом встановлено: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

7.Мотиви призначення покарання.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що згідно із ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 п.2 ч.2 115 КК України є особливо тяжким злочином, вчинення якого карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Відповідно висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеному у постанові від 02 грудня 2019 року справа № 664/425/16, при призначенні покарання особам, винним у вчиненні замаху на злочин, за який у санкції статті Особливої частини КК альтернативно передбачено захід примусу довічне позбавлення волі, правила ч. 3 ст. 68 КК не застосовуються, оскільки найбільш суворим видом покарання у санкції закону залишається довічне позбавлення волі, а воно є таким, що виключає можливість визначення його двох третин. У такому випадку підлягають застосуванню лише правила ч. 4 ст. 68 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місцемпроживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, не одружений, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, а також позицію потерпілих; наслідки вчиненого злочину та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, відсутність критики й співчуття до потерпілих, фактичне невизнання вини, не відшкодування витрат на лікування потерпілому. Крім цього, в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений не намагався виправити наслідків ситуації, не викликав потерпілим після завдання їм тілесних ушкоджень швидку медичну допомогу, втік з місця події; а також ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме той факт що обвинувачений пробачення у потерпілих не просив, що свідчить про те, що останній не розкаюється у вчинених злочинах, а також те, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений за таких підстав колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_18 покарання в межах санкції інкримінованого злочину у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Ні в ході судового розгляду, ні на стадії доповнень стороною захисту не заявлялось клопотань про дослідження інших доказів, ніж заявлені та надані стороною обвинувачення.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16 червня 2020 року встановлено, що ОСОБА_18 фактично був затриманий 16 червня 2020 року о 16.00 год.

Згідно ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2020 року відносно ОСОБА_18 застосований запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів, який неодноразово був продовжений на підставі наявності встановлених ризиків при обранні.

Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_18 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_18 термін попереднього ув`язнення з 16 червня 2020року по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

8.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, доказів, наданих, досліджених під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд вважає у вироку наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом розглянуті, вирішені доводи, клопотання сторін, цим забезпечено їх право на змагальний процес. Прийняте судом рішення за доводами обвинуваченого, його захисника, доказами, доводами прокурора, малолітньої потерпілої, законного представника малолітньої потерпілої, представника малолітньої потерпілої, доволі як фактично так і юридично, у вироку вмотивовано (п.26,30, 48 рішень Європейського суду з прав людини у справах «Мітрофанов проти Республіки Молдова», «Гарсія Руїс проти Іспанії», «Гарвісаарі проти Фінляндії»).

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Виправдати ОСОБА_18 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Поновити ОСОБА_18 у правах, обмежених під час кримінального провадження за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 156 КК України, за яким він визнаний невинуватим та виправданий.

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Призначити ОСОБА_18 , покарання за ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_18 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_18 рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_18 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 16 червня 2020 року по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

-уламок скла з речовиною бурого кольору, змив речовини бурого кольору, осип скла з асфальтного покриття (квитанція № 774/2020) - знищити;

-оптичний носій «VIDERDVD-R» з відеозаписом слідчого експерименту від 16 червня 2020 року, оптичний носій «VIDERDVD-R» з відеозаписом слідчого експерименту від 23 червня 2020 року, оптичний носій з портативного відеореєстратора з відеозаписомподії від 16 червня 2020 року, оптичний носій «VIDERDVD-R» з відеозаписомогляду речового доказу від 22липня 2020 року,які містяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження:

-стаціонарний комп`ютер - повернути власнику.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ:

____________________ _______________________ _________________________

ОСОБА_2