Справа №577/3931/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/510/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/3931/23 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2023 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн; у разі внесення застави покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК. Вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_9 підозрюється у пособництві у зловживанні службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки та збитки бюджету на суму 1 200 000 грн та у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, будучи особою відповідальною в Буринській міській раді за поставку дров населенню, може сфабрикувати необхідні йому документи, чинити тиск на колег, з якими перебуває у дружніх стосунках з метою надання останніми показань на свою користь, а тому ризики, зокрема, і незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищення, спотворення будь-якої із речей і документів обгрунтованими, запобігти яким можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з альтернативою внесення застави в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК. Слідчий суддя неправильно визначив розмір грошового стягнення, який згідно ч. 2 ст. 179 КПК встановлюється, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не з мінімальної заробітної плати.

27.07.2023 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, погодженим з прокурором Конотопської окружної прокуратури, звернувся ст. слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, а саме у пособництві у зловживанні службовим становищем, тобто, умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

24.01.2023 до ЄРДР за № 0000008 були внесенні відомості про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 366 КК, а 27.07.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, існують ризики, передбачені п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2023 у задоволенні вказаного клопотання слідчому відмовлено і відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, на який посилається слідчий в клопотанні, одночасно визнавши недоведеним існування ризиків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, але органом досудового розслідування недоведена неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які просили залишити без змін судове рішення, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Здійснивши розгляд вказаного клопотання слідчого та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК обов`язків, а не застосування будь-якого іншого, більш суворого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих правопорушень, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, та можливість і достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленому ризику. При цьому обґрунтованість підозри ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється і наявні в матеріалах докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Так, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. При цьому необхідно ураховувати, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, однак в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Таким чином, слідчий суддя повинен взяти до уваги, крім обставин, передбачених ст. 177 КПК, також особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Висновки про ступінь ризиків та можливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваної особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При цьому «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96), але у той же час питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба ізоляції підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінальних правопорушень (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу. Мають бути враховані характер підозрюваного, його моральні якості, наявні кошти (матеріальне становище), зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо.

Ризик втечі також має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§ 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В ході судового розгляду слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і правильно встановив, що під час судового розгляду прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

Є вірними і мотиви прийнятого слідчим суддею рішення про недоведеність інших ризиків, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б об`єктивно свідчили про можливість вчинення ОСОБА_9 яких-небудь відповідних реальних дій, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів слідчий суддя суду першої інстанції при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, згідно вимог ст. 193, 194 КПК дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК та особу підозрюваного. Ці обставини, враховані слідчим суддею та дослідженні в апеляційному порядку в сукупності дають достатні підстави для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, зокрема і тих, про які зазначав слідчий у своєму клопотанні. При цьому будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного за час досудового розслідування стороною обвинувачення колегії суддів не надано.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за вимогою апеляційного суду та у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування до нього тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленому ним ризику шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), у зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2023 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4