Справа №522/2460/13-к
Провадження №1-кп/522/154/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

судді - ОСОБА_3 ,

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000005 від 21.11.2012 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бельці Республіки Молдова, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей 2010, 2015 та 2020 року народження; раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , м.м. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина 2022 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеса, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, має на утриманні батьків пенсіонерів, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , м.т. НОМЕР_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч.4 ст.189 КК України, за наступних обставин.

1. В липні 2012 року, більш точна дата та час досудовим слідством не встановлена, ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення та протиправного вилучення коштів до існування, маючи умисел на систематичне вчинення злочинів у майбутньому, вирішив організувати та очолити організовану злочинну групу, злочинна діяльність якої була направлена на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання та самовільного присвоєння владних повноважень і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівників міліції, проведенням незаконного огляду, завідомо незаконного затримання, у зв`язку з чим став підшукувати співучасників.

Враховуючи дружні та довірливі відносини з ОСОБА_8 , який з 20.03.2012 був звільнений з органів внутрішніх справ та ОСОБА_9 , сумісно з якими ОСОБА_10 раніше вчинив ряд вимагань у період з серпня по вересень 2011 року, приймаючи до уваги їх тривалий стаж роботи в органах внутрішніх справ та обізнаність в тактичних та психологічних прийомах спілкування з людьми, ОСОБА_10 вступив з ними в злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння чужим майном - шляхом його вимагання, пов`язаного з самовільним присвоєнням владних повноважень і звання службової особи з використанням службових посвідчень працівників міліції, проведенням незаконного огляду, завідомо незаконного затримання, при цьому, довів до їх відома план злочинних дій, з якими вони погодились.

Вказані особи попередньо зорганізовувались у стійке об`єднання - для вчинення особливо тяжких злочинів, направлених на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, направлених на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Діяльність очолюваної ОСОБА_10 злочинної групи старанно планувалась і підготовлювалась, при цьому функції кожного з учасників заздалегідь розподілялись і були направлені на досягнення єдиної мети, а саме на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, що в своїй сукупності характеризує стійкий характер організованої ОСОБА_10 злочинної групи, а також змову на постійну злочинну діяльність.

ОСОБА_10 керував злочинною групою і вчиненням її злочинів. Як організатор і лідер злочинної групи, він через сайти знайомств у мережі Інтернет підшукував жінку, яка бажала познайомитися, знайомився з нею, входив до неї у довіру, проводив збір характеризуючої інформації, тим самим вивчаючи обстановку, в якій необхідно було діяти, після чого домовлявся з потерпілою про час зустрічі на квартирі, заздалегідь найнятої ним для вчинення злочину. Вступивши у статеві зносини з жінкою, він підкладав у її особисті речі кошти та покидаючи квартиру за допомогою телефонного зв`язку повідомляв про це співучасників, які незаконно проникали до житла, де проводили незаконний огляд житла та речей потерпілої, при цьому відшукували грошові кошти, які раніше їй підклав ОСОБА_10 , після чого висували незаконну вимогу передачі їм грошових коштів, які належать потерпілій, погрожуючи у випадку невиконання їх вимог, притягнути до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та розголосити інтимні відомості, які потерпіла бажала зберегти у таємниці.

З метою конспірації злочинної діяльності організованої ОСОБА_10 групи, діючи згідно з раніше розробленим планом, виходячи з розподілу ролей в даній злочинній групі, ОСОБА_10 доручав також і ОСОБА_8 здійснювати пошук та знайомство в мережі Інтернет з жінками, входячи у їх довіру проводити збір характеризуючої інформації, повідомляючи про це ОСОБА_10 , який вивчаючи обстановку в якій необхідно було діяти, надавав вказівки ОСОБА_8 щодо часу зустрічі з потерпілою на квартирі, заздалегідь найнятої ним для вчинення злочину. Вступивши у статеві зносини з жінкою, ОСОБА_8 підкладав у її особисті речі кошти та покидаючи квартиру способом телефонного зв`язку повідомляв співучасників.

Окрім зазначеного, виходячи з розподілу ролей в даній злочинній групі, ОСОБА_10 доручав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мати при собі службові посвідчення працівників міліції, або одному з них бути одягненими у формений одяг працівника міліції і знаходитись неподалік будинку, в якому він перебував разом з запрошеною жінкою та отримавши телефонний сигнал про факт і місце підкладених коштів, проникнути до квартири, в якій знаходилась потерпіла, представляючись працівниками міліції, знайти зазначені кошти та шляхом погроз щодо притягнення до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та розголошенням інтимних відомостей, які потерпіла бажала зберегти у таємниці, вимагати передачі їм грошових коштів.

З метою конспірації та ускладнення встановлення співучасників вчинених вимагань, згідно з розробленим ОСОБА_10 планом, до пошуку та знайомства з потерпілими у мережі Інтернет залучався також і ОСОБА_8 , в той час як вчинення вимагання безпосередньо покладалось на ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Після вчиненого вимагання отримані злочинним шляхом кошти ОСОБА_10 розподіляв між членами злочинної групи. Всі співучасники злочинної групи рахувались з ОСОБА_10 , слухались його та виконували його вимоги і вказівки.

Згідно з внутрішнім груповим розподілом функцій, з метою досягнення єдиної злочинної мети організатор групи ОСОБА_10 , виконував наступне:

- через сайти знайомств у мережі Інтернет підшукував жінку, яка бажала познайомитися, знайомився з нею;

- входив у довіру та проводив збір характеризуючої інформації, тим самим вивчаючи обстановку в якій необхідно було діяти;

- домовлявся з потерпілою про час зустрічі на квартирі;

- заздалегідь наймав квартиру для вчинення злочину;

- вступивши у статеві зносини з жінкою, підкладав у її особисті речі кошти та залишаючи квартиру за допомогою телефонного зв`язку повідомляв про це співучасників і вказував на місце знаходження підкладених ним коштів;

- безпосередньо керував і контролював діяльність членів очолюваної ним організованої групи;

- отримані від вимагання грошові кошти розподіляв між членами організованої злочинної групи;

- з метою конспірації та ускладнення встановлення співучасників вчинених вимагань змінював розподіл ролей.

У функції членів злочинної групи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 входило наступне:

- за умовним сигналом, під виглядом працівників міліції, які виконують свої службові обов`язки, проникати до житла та проводити незаконний огляд з метою відшукання грошових коштів, підкладених раніше;

- безпосереднє використання при цьому форменого одягу працівників міліції;

- безпосереднє вимагання шляхом погроз та залякування потерпілих, з метою отримання від них грошових коштів та в подальшому передавання їх організатору;

- виконання інших доручень організатора злочинної групи.

Організована ОСОБА_10 злочинна група являла собою стійке об`єднання, засноване на повазі і авторитеті ОСОБА_10 , пов`язаного з його особистими якостями, а саме його комунікабельністю, організаторськими здібностями і наявністю у нього характерних рис лідера, дозволивших йому згуртувати групу і керувати її злочинними діями, а також наявністю у всіх членів групи бажання до незаконного збагачення. Дані обставини породили довіру між ними і психологічно згуртували всіх членів групи між собою, що дозволило їм на протязі тривалого часу безперешкодно займатись злочинною діяльністю.

Злочинна група, організована ОСОБА_10 , членами якої були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , здійснювала свою злочинну діяльність в період часу з липня по серпень 2012 року і припинила своє існування тільки після її викриття працівниками правоохоронних органів, якими було вжито необхідних заходів до припинення її протиправної діяльності.

За вказаний період членами організованої групи, яку очолював ОСОБА_10 були вчинені наступні кримінальні правопорушення:

У липні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_10 познайомився у мережі Інтернет з мешканкою м. Одеси ОСОБА_22 та 28.07.2012, приблизно о 01:00 годині, діючи у відповідності до раніше розробленого плану, запросив останню до найманої ним квартири, розташованої на Люстдорфській дорозі в м. Одеса (більш точне місце та час досудовим слідством не встановлене).

Вступивши з ОСОБА_22 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_10 , у подальшому, зловживаючи довірою останньої, поклав у її сумочку 1000 (тисячу) грн., та, покидаючи приміщення квартири, повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_9 , заздалегідь перебуваючи згідно розробленого плану у форменому одязі працівника міліції, разом з ОСОБА_8 пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_22 .

ОСОБА_9 , являючись у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, перебуваючи у форменому одязі працівника міліції разом з ОСОБА_8 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи, з використанням службового посвідчення працівника міліції, разом провели незаконний огляд житла та особистих речей ОСОБА_22 та виявили у вказаній ОСОБА_10 жіночій сумочці потерпілої підкладені ним 1000 гривень.

Продовжуючи реалізацію спільного злочину наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_22 на місці її перебування, позбавляючи волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_8 , вимагали у ОСОБА_22 передачі їм 1000 (однієї тисячі) доларів США, у разі не передачі яких погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_22 бажала зберегти у таємниці.

Отримавши від ОСОБА_22 під впливом погроз кошти у сумі 200 грн. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покинули приміщення квартири, попередньо отримавши від потерпілої обіцянку передати решту коштів у найближчий час, яка у подальшому потерпілою виконана не була.

Отриманими від ОСОБА_22 грошовими коштами в сумі 200 грн. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

2. Діючи повторно, у серпні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_10 познайомився у мережі Інтернет з мешканкою м. Одеси ОСОБА_23 та 12.08.2012, приблизно о 14:00 годині, більш точний час досудовим слідством не встановлено, діючи у відповідності до раніше розробленого плану, ОСОБА_10 запросив останню до найманої ним квартири АДРЕСА_4 .

Вступивши з ОСОБА_23 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_10 у подальшому, зловживаючи довірою потерпілої, поклав у її сумочку невстановлену суму коштів, та покидаючи приміщення квартири повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , маючи при собі посвідчення працівників міліції, пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_23 .

ОСОБА_9 , будучи у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, разом з ОСОБА_8 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівника міліції, спільно провели незаконний огляд особистих речей ОСОБА_23 та виявили у вказаній ОСОБА_10 жіночій сумочці останньої підкладені ним кошти.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_23 на місці її перебування, позбавляючи волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_8 , вимагали від ОСОБА_23 передачі їм 500 (п`ятисот) доларів США, у разі не передачі яких погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_23 бажала зберегти у таємниці.

Отримавши від ОСОБА_23 під впливом погроз кошти у сумі 200 грн., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 разом із нею покинули приміщення квартири та направились до банкомату банку «Приватбанк», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 22, де о 16.00 годині ОСОБА_23 зняла зі свого рахунку 700 грн. та передала зазначені кошти ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які одразу ж покинули дане місце.

Отриманими від ОСОБА_23 грошовими коштами на загальну суму 900 грн. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

3. З метою конспірації та ускладнення виявлення співучасників вчинених попередніх вимагань, діючи повторно, у серпні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , познайомився у мережі Інтернет з жителькою м. Одеси ОСОБА_24 та 12.08.2012, приблизно о 00:00 годині, більш точний час досудовим слідством не встановлено, діючи у відповідності до раніше розробленого плану ОСОБА_10 запросив останню до найманої організатором злочину квартири АДРЕСА_4 .

Вступивши з ОСОБА_24 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_8 у подальшому, зловживаючи довірою потерпілої, поклав у кишеню її штанів кошти у сумі 800 грн. та, покидаючи приміщення квартири, повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_24 .

ОСОБА_9 , являючись у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, разом з ОСОБА_10 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівника міліції, спільно провели незаконний огляд особистих речей ОСОБА_24 та виявили кошти в сумі 800 грн. підкладені у кишеню її штанів ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочину наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_24 на місці її перебування, позбавляючи її волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_10 , вимагали у ОСОБА_24 передачі їм 8000 грн., у разі не передачі яких, погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_24 бажала зберегти у таємниці.

Побоюючись реальності висловлених погроз ОСОБА_24 погодилась виконати вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які разом з потерпілою, продовжуючи її незаконно затримувати, проїхали за місцем її мешкання по АДРЕСА_5 , де остання передала їм 200 (двісті) доларів США, після чого зловмисники одразу ж покинули дане місце.

Отриманими від ОСОБА_24 грошовими коштами на загальну суму 200 (двісті) доларів США ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

За сукупністю ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч.4 ст.189 КК України.

ОСОБА_9 вчинив злочини, передбачені ч.4 ст.189 КК України, за наступних обставин.

1. Упевнившись в безкарності тяжких злочинів, вчинених протягом 2011 року, у липні 2012 року, більш точна дата та час досудовим слідством не встановлена, ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення та протиправного вилучення коштів до існування, маючи умисел на систематичне вчинення злочинів у майбутньому, вирішив організувати та очолити організовану злочинну групу, злочинна діяльність якої була направлена на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання та самовільного присвоєння владних повноважень і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівників міліції, проведенням незаконного огляду, завідомо незаконного затримання, у зв`язку з чим став підшукувати співучасників.

Враховуючи дружні та довірливі відносини з ОСОБА_8 , який з 20.03.2012 був звільнений з органів внутрішніх справ та ОСОБА_9 , сумісно з якими ОСОБА_10 раніше вчинив ряд вимагань у період з серпня по вересень 2011 року, приймаючи до уваги їх тривалий стаж роботи в органах внутрішніх справ та обізнаність в тактичних та психологічних прийомах спілкування з людьми, ОСОБА_10 вступив з ними в злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння чужим майном - шляхом його вимагання, пов`язаного з самовільним присвоєнням владних повноважень і звання службової особи з використанням службових посвідчень працівників міліції, проведенням незаконного огляду, завідомо незаконного затримання, при цьому, довів до їх відома план злочинних дій, з якими вони погодились.

Вказані особи попередньо організовувались у стійке об`єднання - для вчинення особливо тяжких злочинів, направлених на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, направлених на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Діяльність очолюваної ОСОБА_10 злочинної групи старанно планувалась і підготовлювалась, при цьому функції кожного з учасників заздалегідь розподілялись і були направлені на досягнення єдиної мети, а саме на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, що в своїй сукупності характеризує стійкий характер організованої ОСОБА_10 злочинної групи, а також змову на постійну злочинну діяльність.

ОСОБА_10 керував злочинною групою і вчиненням її злочинів. Як організатор і лідер злочинної групи, він через сайти знайомств у мережі Інтернет підшукував жінку, яка бажала познайомитися, знайомився з нею, входив до неї у довіру, проводив збір характеризуючої інформації, тим самим вивчаючи обстановку, в якій необхідно було діяти, після чого домовлявся з потерпілою про час зустрічі на квартирі, заздалегідь найнятої ним для вчинення злочину. Вступивши у статеві зносини з жінкою, він підкладав у її особисті речі кошти та покидаючи квартиру за допомогою телефонного зв`язку повідомляв про це співучасників, які незаконно проникали до житла, де проводили незаконний огляд житла та речей потерпілої, при цьому відшукували грошові кошти, які раніше їй підклав ОСОБА_10 , після чого висували незаконну вимогу передачі їм грошових коштів, які належать потерпілій, погрожуючи у випадку невиконання їх вимог, притягнути до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та розголосити інтимні відомості, які потерпіла бажала зберегти у таємниці.

З метою конспірації злочинної діяльності організованої ОСОБА_10 групи, діючи згідно з раніше розробленим планом, виходячи з розподілу ролей в даній злочинній групі, ОСОБА_10 доручав також і ОСОБА_8 здійснювати пошук та знайомство в мережі Інтернет з жінками, входячи у їх довіру проводити збір характеризуючої інформації, повідомляючи про це ОСОБА_10 , який вивчаючи обстановку в якій необхідно було діяти, надавав вказівки ОСОБА_8 щодо часу зустрічі з потерпілою на квартирі, заздалегідь найнятої ним для вчинення злочину. Вступивши у статеві зносини з жінкою, ОСОБА_8 підкладав у її особисті речі кошти та покидаючи квартиру способом телефонного зв`язку повідомляв співучасників.

Окрім зазначеного, виходячи з розподілу ролей в даній злочинній групі, ОСОБА_10 доручав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мати при собі службові посвідчення працівників міліції, або одному з них бути одягненими у формений одяг працівника міліції і знаходитись неподалік будинку, в якому він перебував разом з запрошеною жінкою та отримавши телефонний сигнал про факт і місце підкладених коштів, проникнути до квартири, в якій знаходилась потерпіла, представляючись працівниками міліції, знайти зазначені кошти та шляхом погроз щодо притягнення до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та розголошенням інтимних відомостей, які потерпіла бажала зберегти у таємниці, вимагати передачі їм грошових коштів.

З метою конспірації та ускладнення встановлення співучасників вчинених вимагань, згідно з розробленим ОСОБА_10 планом, до пошуку та знайомства з потерпілими у мережі Інтернет залучався також і ОСОБА_8 , в той час як вчинення вимагання безпосередньо покладалось на ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Після вчиненого вимагання отримані злочинним шляхом кошти ОСОБА_10 розподіляв між членами злочинної групи. Всі співучасники злочинної групи рахувались з ОСОБА_10 , слухались його та виконували його вимоги і вказівки.

Згідно з внутрішнім груповим розподілом функцій, з метою досягнення єдиної злочинної мети організатор групи ОСОБА_10 , виконував наступне:

- через сайти знайомств у мережі Інтернет підшукував жінку, яка бажала познайомитися, знайомився з нею;

- входив у довіру та проводив збір характеризуючої інформації, тим самим вивчаючи обстановку в якій необхідно було діяти;

- домовлявся з потерпілою про час зустрічі на квартирі;

- заздалегідь наймав квартиру для вчинення злочину;

- вступивши у статеві зносини з жінкою, підкладав у її особисті речі кошти та залишаючи квартиру за допомогою телефонного зв`язку повідомляв про це співучасників і вказував на місце знаходження підкладених ним коштів;

- безпосередньо керував і контролював діяльність членів очолюваної ним організованої групи;

- отримані від вимагання грошові кошти розподіляв між членами організованої злочинної групи;

- з метою конспірації та ускладнення встановлення співучасників вчинених вимагань змінював розподіл ролей.

У функції членів злочинної групи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 входило наступне:

- за умовним сигналом, під виглядом працівників міліції, які виконують свої службові обов`язки, проникати до житла та проводити незаконний огляд з метою відшукання грошових коштів, підкладених раніше;

- безпосереднє використання при цьому форменого одягу працівників міліції;

- безпосереднє вимагання шляхом погроз та залякування потерпілих, з метою отримання від них грошових коштів та в подальшому передавання їх організатору;

- виконання інших доручень організатора злочинної групи.

Організована ОСОБА_10 злочинна група являла собою стійке об`єднання, засноване на повазі і авторитеті ОСОБА_10 , пов`язаного з його особистими якостями, а саме його комунікабельністю, організаторськими здібностями і наявністю у нього характерних рис лідера, дозволивших йому згуртувати групу і керувати її злочинними діями, а також наявністю у всіх членів групи бажання до незаконного збагачення. Дані обставини породили довіру між ними і психологічно згуртували всіх членів групи між собою, що дозволило їм на протязі тривалого часу безперешкодно займатись злочинною діяльністю.

Злочинна група, організована ОСОБА_10 , членами якої були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , здійснювала свою злочинну діяльність в період часу з липня по серпень 2012 року і припинила своє існування тільки після її викриття працівниками правоохоронних органів, якими було вжито необхідних заходів до припинення її протиправної діяльності.

За вказаний період членами організованої групи, яку очолював ОСОБА_10 були вчинені наступні кримінальні правопорушення:

У липні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_10 познайомився у мережі Інтернет з мешканкою м. Одеси ОСОБА_22 та 28.07.2012, приблизно о 01:00 годині, діючи у відповідності до раніше розробленого плану, запросив останню до найманої ним квартири, розташованої на Люстдорфській дорозі в м. Одеса (більш точне місце та час досудовим слідством не встановлене).

Вступивши з ОСОБА_22 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_10 , у подальшому, зловживаючи довірою останньої, поклав у її сумочку 1000 (тисячу) грн., та, покидаючи приміщення квартири, повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_9 , заздалегідь перебуваючи згідно розробленого плану у форменому одязі працівника міліції, разом з ОСОБА_8 пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_22 .

ОСОБА_9 , являючись у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, перебуваючи у форменому одязі працівника міліції разом з ОСОБА_8 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи, з використанням службового посвідчення працівника міліції, разом провели незаконний огляд житла та особистих речей ОСОБА_22 та виявили у вказаній ОСОБА_10 жіночій сумочці потерпілої підкладені ним 1000 гривень.

Продовжуючи реалізацію спільного злочину наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_22 на місці її перебування, позбавляючи волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_8 , вимагали у ОСОБА_22 передачі їм 1000 (однієї тисячі) доларів США, у разі не передачі яких погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_22 бажала зберегти у таємниці.

Отримавши від ОСОБА_22 під впливом погроз кошти у сумі 200 грн. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покинули приміщення квартири, попередньо отримавши від потерпілої обіцянку передати решту коштів у найближчий час, яка у подальшому потерпілою виконана не була.

Отриманими від ОСОБА_22 грошовими коштами в сумі 200 грн. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

2. Діючи повторно, у серпні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_10 познайомився у мережі Інтернет з мешканкою м. Одеси ОСОБА_23 та 12.08.2012, приблизно о 14:00 годині, більш точний час досудовим слідством не встановлено, діючи у відповідності до раніше розробленого плану, ОСОБА_10 запросив останню до найманої ним квартири АДРЕСА_4 .

Вступивши з ОСОБА_23 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_10 у подальшому, зловживаючи довірою потерпілої, поклав у її сумочку невстановлену суму коштів, та покидаючи приміщення квартири повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , маючи при собі посвідчення працівників міліції, пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_23 .

ОСОБА_9 , будучи у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, разом з ОСОБА_8 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівника міліції, спільно провели незаконний огляд особистих речей ОСОБА_23 та виявили у вказаній ОСОБА_10 жіночій сумочці останньої підкладені ним кошти.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_23 на місці її перебування, позбавляючи волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_8 , вимагали від ОСОБА_23 передачі їм 500 (п`ятисот) доларів США, у разі не передачі яких погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_23 бажала зберегти у таємниці.

Отримавши від ОСОБА_23 під впливом погроз кошти у сумі 200 грн., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 разом із нею покинули приміщення квартири та направились до банкомату банку «Приватбанк», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 22, де о 16.00 годині ОСОБА_23 зняла зі свого рахунку 700 грн. та передала зазначені кошти ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які одразу ж покинули дане місце.

Отриманими від ОСОБА_23 грошовими коштами на загальну суму 900 грн. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

3. З метою конспірації та ускладнення виявлення співучасників вчинених попередніх вимагань, діючи повторно, у серпні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , познайомився у мережі Інтернет з жителькою м. Одеси ОСОБА_24 та 12.08.2012, приблизно о 00:00 годині, більш точний час досудовим слідством не встановлено, діючи у відповідності до раніше розробленого плану ОСОБА_10 запросив останню до найманої організатором злочину квартири АДРЕСА_4 .

Вступивши з ОСОБА_24 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_8 у подальшому, зловживаючи довірою потерпілої, поклав у кишеню її штанів кошти у сумі 800 грн. та, покидаючи приміщення квартири, повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_24 .

ОСОБА_9 , являючись у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, разом з ОСОБА_10 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівника міліції, спільно провели незаконний огляд особистих речей ОСОБА_24 та виявили кошти в сумі 800 грн. підкладені у кишеню її штанів ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочину наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_24 на місці її перебування, позбавляючи її волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_10 , вимагали у ОСОБА_24 передачі їм 8000 грн., у разі не передачі яких, погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_24 бажала зберегти у таємниці.

Побоюючись реальності висловлених погроз ОСОБА_24 погодилась виконати вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які разом з потерпілою, продовжуючи її незаконно затримувати, проїхали за місцем її мешкання по АДРЕСА_5 , де остання передала їм 200 (двісті) доларів США, після чого зловмисники одразу ж покинули дане місце.

Отриманими від ОСОБА_24 грошовими коштами на загальну суму 200 (двісті) доларів США ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

За сукупністю ОСОБА_9 вчинив злочини, передбачені ч.4 ст.189 КК України.

ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 27 ч.4 ст.189 КК України, за наступних обставин.

1. Упевнившись в безкарності тяжких злочинів, вчинених протягом 2011 року, у липні 2012 року, більш точна дата та час досудовим слідством не встановлена, ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення та протиправного вилучення коштів до існування, маючи умисел на систематичне вчинення злочинів у майбутньому, вирішив організувати та очолити організовану злочинну групу, злочинна діяльність якої була направлена на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання та самовільного присвоєння владних повноважень і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівників міліції, проведенням незаконного огляду, завідомо незаконного затримання, у зв`язку з чим став підшукувати співучасників.

Враховуючи дружні та довірливі відносини з ОСОБА_8 , який з 20.03.2012 був звільнений з органів внутрішніх справ та ОСОБА_9 , сумісно з якими ОСОБА_10 раніше вчинив ряд вимагань у період з серпня по вересень 2011 року, приймаючи до уваги їх тривалий стаж роботи в органах внутрішніх справ та обізнаність в тактичних та психологічних прийомах спілкування з людьми, ОСОБА_10 вступив з ними в злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння чужим майном - шляхом його вимагання, пов`язаного з самовільним присвоєнням владних повноважень і звання службової особи з використанням службових посвідчень працівників міліції, проведенням незаконного огляду, завідомо незаконного затримання, при цьому, довів до їх відома план злочинних дій, з якими вони погодились.

Вказані особи попередньо зорганізовувались у стійке об`єднання - для вчинення особливо тяжких злочинів, направлених на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, направлених на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Діяльність очолюваної ОСОБА_10 злочинної групи старанно планувалась і підготовлювалась, при цьому функції кожного з учасників заздалегідь розподілялись і були направлені на досягнення єдиної мети, а саме на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, що в своїй сукупності характеризує стійкий характер організованої ОСОБА_10 злочинної групи, а також змову на постійну злочинну діяльність.

ОСОБА_10 керував злочинною групою і вчиненням її злочинів. Як організатор і лідер злочинної групи, він через сайти знайомств у мережі Інтернет підшукував жінку, яка бажала познайомитися, знайомився з нею, входив до неї у довіру, проводив збір характеризуючої інформації, тим самим вивчаючи обстановку, в якій необхідно було діяти, після чого домовлявся з потерпілою про час зустрічі на квартирі, заздалегідь найнятої ним для вчинення злочину. Вступивши у статеві зносини з жінкою, він підкладав у її особисті речі кошти та покидаючи квартиру за допомогою телефонного зв`язку повідомляв про це співучасників, які незаконно проникали до житла, де проводили незаконний огляд житла та речей потерпілої, при цьому відшукували грошові кошти, які раніше їй підклав ОСОБА_10 , після чого висували незаконну вимогу передачі їм грошових коштів, які належать потерпілій, погрожуючи у випадку невиконання їх вимог, притягнути до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та розголосити інтимні відомості, які потерпіла бажала зберегти у таємниці.

З метою конспірації злочинної діяльності організованої ОСОБА_10 групи, діючи згідно з раніше розробленим планом, виходячи з розподілу ролей в даній злочинній групі, ОСОБА_10 доручав також і ОСОБА_8 здійснювати пошук та знайомство в мережі Інтернет з жінками, входячи у їх довіру проводити збір характеризуючої інформації, повідомляючи про це ОСОБА_10 , який вивчаючи обстановку в якій необхідно було діяти, надавав вказівки ОСОБА_8 щодо часу зустрічі з потерпілою на квартирі, заздалегідь найнятої ним для вчинення злочину. Вступивши у статеві зносини з жінкою, ОСОБА_8 підкладав у її особисті речі кошти та покидаючи квартиру способом телефонного зв`язку повідомляв співучасників.

Окрім зазначеного, виходячи з розподілу ролей в даній злочинній групі, ОСОБА_10 доручав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мати при собі службові посвідчення працівників міліції, або одному з них бути одягненими у формений одяг працівника міліції і знаходитись неподалік будинку, в якому він перебував разом з запрошеною жінкою та отримавши телефонний сигнал про факт і місце підкладених коштів, проникнути до квартири, в якій знаходилась потерпіла, представляючись працівниками міліції, знайти зазначені кошти та шляхом погроз щодо притягнення до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та розголошенням інтимних відомостей, які потерпіла бажала зберегти у таємниці, вимагати передачі їм грошових коштів.

З метою конспірації та ускладнення встановлення співучасників вчинених вимагань, згідно з розробленим ОСОБА_10 планом, до пошуку та знайомства з потерпілими у мережі Інтернет залучався також і ОСОБА_8 , в той час як вчинення вимагання безпосередньо покладалось на ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Після вчиненого вимагання отримані злочинним шляхом кошти ОСОБА_10 розподіляв між членами злочинної групи. Всі співучасники злочинної групи рахувались з ОСОБА_10 , слухались його та виконували його вимоги і вказівки.

Згідно з внутрішнім груповим розподілом функцій, з метою досягнення єдиної злочинної мети організатор групи ОСОБА_10 , виконував наступне:

- через сайти знайомств у мережі Інтернет підшукував жінку, яка бажала познайомитися, знайомився з нею;

- входив у довіру та проводив збір характеризуючої інформації, тим самим вивчаючи обстановку в якій необхідно було діяти;

- домовлявся з потерпілою про час зустрічі на квартирі;

- заздалегідь наймав квартиру для вчинення злочину;

- вступивши у статеві зносини з жінкою, підкладав у її особисті речі кошти та залишаючи квартиру за допомогою телефонного зв`язку повідомляв про це співучасників і вказував на місце знаходження підкладених ним коштів;

- безпосередньо керував і контролював діяльність членів очолюваної ним організованої групи;

- отримані від вимагання грошові кошти розподіляв між членами організованої злочинної групи;

- з метою конспірації та ускладнення встановлення співучасників вчинених вимагань змінював розподіл ролей.

У функції членів злочинної групи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 входило наступне:

- за умовним сигналом, під виглядом працівників міліції, які виконують свої службові обов`язки, проникати до житла та проводити незаконний огляд з метою відшукання грошових коштів, підкладених раніше;

- безпосереднє використання при цьому форменого одягу працівників міліції;

- безпосереднє вимагання шляхом погроз та залякування потерпілих, з метою отримання від них грошових коштів та в подальшому передавання їх організатору;

- виконання інших доручень організатора злочинної групи.

Організована ОСОБА_10 злочинна група являла собою стійке об`єднання, засноване на повазі і авторитеті ОСОБА_10 , пов`язаного з його особистими якостями, а саме його комунікабельністю, організаторськими здібностями і наявністю у нього характерних рис лідера, дозволивших йому згуртувати групу і керувати її злочинними діями, а також наявністю у всіх членів групи бажання до незаконного збагачення. Дані обставини породили довіру між ними і психологічно згуртували всіх членів групи між собою, що дозволило їм на протязі тривалого часу безперешкодно займатись злочинною діяльністю.

Злочинна група, організована ОСОБА_10 , членами якої були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , здійснювала свою злочинну діяльність в період часу з липня по серпень 2012 року і припинила своє існування тільки після її викриття працівниками правоохоронних органів, якими було вжито необхідних заходів до припинення її протиправної діяльності.

За вказаний період членами організованої групи, яку очолював ОСОБА_10 були вчинені наступні кримінальні правопорушення:

У липні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_10 познайомився у мережі Інтернет з мешканкою м. Одеси ОСОБА_22 та 28.07.2012, приблизно о 01:00 годині, діючи у відповідності до раніше розробленого плану, запросив останню до найманої ним квартири, розташованої на Люстдорфській дорозі в м. Одеса (більш точне місце та час досудовим слідством не встановлене).

Вступивши з ОСОБА_22 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_10 , у подальшому, зловживаючи довірою останньої, поклав у її сумочку 1000 (тисячу) грн., та, покидаючи приміщення квартири, повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_9 , заздалегідь перебуваючи згідно розробленого плану у форменому одязі працівника міліції, разом з ОСОБА_8 пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_22 .

ОСОБА_9 , являючись у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, перебуваючи у форменому одязі працівника міліції разом з ОСОБА_8 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи, з використанням службового посвідчення працівника міліції, разом провели незаконний огляд житла та особистих речей ОСОБА_22 та виявили у вказаній ОСОБА_10 жіночій сумочці потерпілої підкладені ним 1000 гривень.

Продовжуючи реалізацію спільного злочину наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_22 на місці її перебування, позбавляючи волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_8 , вимагали у ОСОБА_22 передачі їм 1000 (однієї тисячі) доларів США, у разі не передачі яких погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_22 бажала зберегти у таємниці.

Отримавши від ОСОБА_22 під впливом погроз кошти у сумі 200 грн. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покинули приміщення квартири, попередньо отримавши від потерпілої обіцянку передати решту коштів у найближчий час, яка у подальшому потерпілою виконана не була.

Отриманими від ОСОБА_22 грошовими коштами в сумі 200 грн. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.27 ч.4 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація вимоги передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

2. Діючи повторно, у серпні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_10 познайомився у мережі Інтернет з мешканкою м. Одеси ОСОБА_23 та 12.08.2012, приблизно о 14:00 годині, більш точний час досудовим слідством не встановлено, діючи у відповідності до раніше розробленого плану, ОСОБА_10 запросив останню до найманої ним квартири АДРЕСА_4 .

Вступивши з ОСОБА_23 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_10 у подальшому, зловживаючи довірою потерпілої, поклав у її сумочку невстановлену суму коштів, та покидаючи приміщення квартири повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , маючи при собі посвідчення працівників міліції, пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_23 .

ОСОБА_9 , будучи у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, разом з ОСОБА_8 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівника міліції, спільно провели незаконний огляд особистих речей ОСОБА_23 та виявили у вказаній ОСОБА_10 жіночій сумочці останньої підкладені ним кошти.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_23 на місці її перебування, позбавляючи волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_8 , вимагали від ОСОБА_23 передачі їм 500 (п`ятисот) доларів США, у разі не передачі яких погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_23 бажала зберегти у таємниці.

Отримавши від ОСОБА_23 під впливом погроз кошти у сумі 200 грн., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 разом із нею покинули приміщення квартири та направились до банкомату банку «Приватбанк», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 22, де о 16.00 годині ОСОБА_23 зняла зі свого рахунку 700 грн. та передала зазначені кошти ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які одразу ж покинули дане місце.

Отриманими від ОСОБА_23 грошовими коштами на загальну суму 900 грн. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.27 ч.4 ст.189 КК України: організація вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

3. З метою конспірації та ускладнення виявлення співучасників вчинених попередніх вимагань, діючи повторно, у серпні 2012 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , познайомився у мережі Інтернет з жителькою м. Одеси ОСОБА_24 та 12.08.2012, приблизно о 00:00 годині, більш точний час досудовим слідством не встановлено, діючи у відповідності до раніше розробленого плану ОСОБА_10 запросив останню до найманої організатором злочину квартири АДРЕСА_4 .

Вступивши з ОСОБА_24 за взаємною згодою у статеві зносини, ОСОБА_8 у подальшому, зловживаючи довірою потерпілої, поклав у кишеню її штанів кошти у сумі 800 грн. та, покидаючи приміщення квартири, повідомив за допомогою телефонного зв`язку про це ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

У відповідності до поданого сигналу ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 пройшли до жилого приміщення, де знаходилась ОСОБА_24 .

ОСОБА_9 , являючись у відповідності до наказу ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 57 о/с від 01.06.2012 старшим оперативним уповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України, зловживаючи своїм службовим становищем, ігноруючи і порушуючи покладені на нього обов`язки, передбачені:

- положеннями статті 2 Закону України «Про міліцію», згідно з якими, поряд з іншими основними завданнями працівників міліції є попередження правопорушень та їх припинення, виявлення і розкриття злочинів;

- положеннями статті 5 зазначеного Закону, згідно з якими, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції;

- положеннями статті 10 зазначеного Закону, відповідно до якої працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі безпосереднього виявлення обставин, які загрожують особистій чи громадській безпеці зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, затримання осіб, які вчинили правопорушення, та повідомити про це в найближчий підрозділ міліції;

- положеннями статті 20 зазначеного Закону, згідно з якими, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади,

- положення ст. 190 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді або письмового дозволу володільця;

- положення ст. 191 КПК України (в редакції 1961 року із змінами та доповненнями), згідно з якими, огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило, у день, -

усвідомлюючи суспільну небезпеку і протиправність дій, формуючи у людей думку, що діяльність міліції не будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, працівники міліції не поважають гідність особи, не виявляють до неї гуманне ставлення, не захищають права людини, тим самим підриваючи авторитет органу виконавчої влади, разом з ОСОБА_10 , який самовільно присвоївши владні повноваження і звання службової особи з використанням службового посвідчення працівника міліції, спільно провели незаконний огляд особистих речей ОСОБА_24 та виявили кошти в сумі 800 грн. підкладені у кишеню її штанів ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочину наміру, направленого на вимагання грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, завідомо незаконно затримуючи ОСОБА_24 на місці її перебування, позбавляючи її волі на вільне пересування і тим самим порушуючи її конституційні права, передбачені ст. 33 Конституції України, старший оперативний уповноважений сектору карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_10 , вимагали у ОСОБА_24 передачі їм 8000 грн., у разі не передачі яких, погрожували притягненням до кримінальної відповідальності за зайняття проституцією та поширенням відомостей інтимного характеру, які ОСОБА_24 бажала зберегти у таємниці.

Побоюючись реальності висловлених погроз ОСОБА_24 погодилась виконати вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які разом з потерпілою, продовжуючи її незаконно затримувати, проїхали за місцем її мешкання по АДРЕСА_5 , де остання передала їм 200 (двісті) доларів США, після чого зловмисники одразу ж покинули дане місце.

Отриманими від ОСОБА_24 грошовими коштами на загальну суму 200 (двісті) доларів США ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.27, ч.4 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене організованою групою.

За сукупністю ОСОБА_10 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст. 27 ч.4 ст.189 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся.

Крім того, обвинувачені заявили про те, що вони з доказами, здобутими органами досудового розслідування в підтвердження їх провини згодні, їх не оспорюють і просять суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки обвинувачені визнали свою винуватість у скоєнні інкримінованих злочинів, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії обвинувачених в межах пред`явленого обвинувачення з дотриманням вимог ст. 337 КПКУ щодо меж судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_22 в судове засідання не з`явилися, згідно письмової заяви просили розглянути обвинувальний акт без їх участі.

При призначені покарання обвинуваченим суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.189 КК України, є особливо тяжким злочином проти власності.

ОСОБА_8 є громадянином України, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, має реєстрацію та постійне місце проживання, перебуває в шлюбі, виховує трьох неповнолітніх дітей 2010, 2015 та 2020 року народження, проживає в м.Одесі, позитивно характеризується у побуті.

ОСОБА_9 є громадянином України, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, має реєстрацію та постійне місце проживання у м.Одесі, одружений має на утриманні малолітнього сина 2022 року народження, позитивно характеризується у побуті.

ОСОБА_10 є громадянином України, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, має реєстрацію та постійне місце проживання, не одружений, має на утриманні батьків пенсійного віку.

Обвинувачені щиро розкаялися у вчинених злочинах, у майбутньому обіцяють не скоювати нових злочинів, просять їх суворо не карати.

З моменту вчинення ним вперше інкримінованих злочинів минуло більше десяти років.

Відомостей щодо перебування обвинувачених на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ними алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 згідно ст.66 КК України, є щире каяття, наявність на утриманні неповнолітніх і малолітніх дітей, наявність на утриманні батьків пенсійного віку у ОСОБА_10 , позитивні характеристики у побуті, часткове відшкодування завданих збитків шляхом повернення викраденого майна.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину повторно.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особи обвинувачених, їх поведінку та ставлення до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, вказану обтяжуючу покарання обставину, беручи до уваги пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступні тяжкості вчиненого злочину, а також давність інкримінованого правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за вчинені ними злочини покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69, ст.75 ККУ, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.4 ст. 189 КУУ, та із випробуванням, оскільки на думку суду їх подальше виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

На переконання суду наведені пом`якшуючі обставини настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, що призначення винним навіть мінімального покарання в межах санкції ч.4 ст. 189 КК України було б явно несправедливим.

Суд вважає, що застосування такого покарання в даному випадку буде достатнім для перевиховання обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, як для осіб, які вперше вчинили злочини.

Крім цього, при призначенні покарання суд керується положеннями п.20 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року, згідно із якими за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Додаткове покарання у вигляді конфіскації майна суд не застосовує на підставі ст. 77 ККУ у зв`язку із звільненням обвинувачених від відбування основного покарання з випробуванням.

Щодо заявлених цивільних позовів стосовно відшкодування матеріальної шкоди.

Потерпілою ОСОБА_23 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 900 грн.

Потерпілою ОСОБА_24 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1998, 60 грн.

Потерпілою ОСОБА_22 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 200 грн.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Згідно із ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду справи обвинуваченими не відшкодовано потерпілим ОСОБА_23 матеріальну шкоду у розмірі 900 грн., ОСОБА_24 матеріальну шкоду у розмірі 1998, 60 грн. та ОСОБА_22 матеріальну шкоду у розмірі 200 грн., тому суд задовольняє вищезазначені цивільні позови.

Тому позовні вимоги потерпілих в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_22 стосовно відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_22 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. суд задовольняє частково, виходячи з наступного.

Що стосується вирішення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пункт 2 ч.2 ст.23 ЦК України встановлює, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі - Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Пленуму Верховного Суду України передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що з урахуванням характеру та глибини душевних страждань ОСОБА_22 , пов`язаних з противоправними діями обвинувачених, а також засад розумності, виваженості та справедливості, заявлений потерпілою розмір шкоди відшкодування завданої їй моральної шкоди у розмірі у розмірі 10 000 грн. підлягає відшкодуванню частково, оскільки в даному випадку хоча і наявний прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою обвинувачених, яка завдала шкоди, та її результатом, однак потерпіла належним чином не обгрунтувала, якими саме стражданнями мотивується моральна шкода саме у розмірі 50 000 грн.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складають 15 117 грн. 70 коп.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-105 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.189 КК України, та призначити йому із застосуванням ст.69 ККУ покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна на підставі ст.77 ККУ.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.189 КК України, та призначити йому із застосуванням ст. 69 ККУ покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна на підставі ст.77 ККУ.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

ОСОБА_10 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.4 ст.189 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна на підставі ст.77 ККУ.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_10 термін його попереднього ув`язнення в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у період з 23.08.2012 по 27.12.2012 із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у період з 11.09.2012 по 06.12.2012 із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді застави - скасувати. Заставу повернути заставодавцям.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_23 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_23 в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди 900 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_24 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_24 в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди 1998 гривень 60 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_22 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_22 в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди 200 гривень та моральної шкоди 10 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 в рівних частках на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 15 117 (п`ятнадцять тисяч сто сімнадцять) гривень 70 копійок, тобто по 5039,23 гривень з кожного.

Арешт, накладений постановою прокурора прокуратури м. Одеси від 17.08.2012 на автомобіль марки «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_5 - залишити в силі до виконання вироку в частині майнових стягнень.

Речові докази по справі:

- фуражки міліцейські у кількості трьох штук, китель міліцейський, бушлат зимовий міліцейський, куртка міліцейська, куртка міліцейська, китель міліцейський, сорочка міліцейська, сорочка міліцейська, сорочка міліцейська білого кольору, штани міліцейські - знищити;

- копія паспорта на одному аркуші ОСОБА_26 , копія цивільного паспорта на одному аркуші ОСОБА_27 , записна книжка, кольорова фотографія 9 на 12 із зображенням ОСОБА_8 , компакт диск CD-R 52Х ELLITEX, 80 хв 700 МБ - зберігати при матеріалах справи;

-телефон Samsung чорного кольору, модель GT-C3010. Imei НОМЕР_6 ; серійний номер; НОМЕР_14 , розкладний телефон Samsung чорного кольору. Модель: НОМЕР_8 , телефон нокіа чорного кольору. Модель 5530, тип: 11М-504, цифровий носій флешка сріблястого кольору, на 8ГБ фірми PRETEC на металевому сріблястому ланцюжку, цифровий носій флешка, пластмасова чорно-червоного кольору, фірма-виробник Cruzer edge 8 gb, цифровий носій - жорсткий диск 115 ПВ Samsung модель SHP-3062А, цифровий носій - жорсткий диск HEWLETT PACKARD, модель 9087102 FA 570480 84 гб, цифровий носій - жорсткий диск barracuda АТА IV, модель st 380021A 80GB, комп`ютерний системний блок тм. Writemaster rw 523252, відсутня бічна стінка в блоці, розмір 45 на 16 на 40 без проводів і без вказівки серійного номера - повернути власнику;

- гаманець бежевого кольору з написом «GRANDE», мобільний телефон «Нокіа» імей: НОМЕР_9 , без сім-картки, мобільний телефон «Нокіа-6700», май НОМЕР_10 з сім-картою оператора лайф № НОМЕР_11 , мобільний телефон «Нокіа-6275», CDMA НОМЕР_15, без сім-карти, ноутбук "АСЕР" модель MS 2264, з блоком живлення РА 1650-22, зошит шкільний у клітку із записами рукописного тексту, пластикова кредитна картка MAESTRO на ім`я ОСОБА_28 № НОМЕР_12 , металевий жетон ЗС України М-120516, лист аркушу формата А-4 на якому друкованим текстом наявний Додатковий договір №3 до кредитного договору №ОД-1/0930/07/810 от 09.11.2007, із записами рукописного тексту номерів телефонів, три паперові аркуші формата А-4 с рукописним текстом, документи на квартиру АДРЕСА_6 на 11 аркушах, фалоімітатори в кількості 2 штук, картка від сім карти «лайф» мобільного номера НОМЕР_13 - повернути власнику;

- штани міліцейський синього кольору, сорочка міліцейська синього кольору, краватка чорного кольору, електрошокер - знищити;

- цифровий носій Флешка сріблястого кольору SP 16 GB. cпецзасіб БР (кайданки) металеві сріблястого кольору, фотоапарат сріблястого кольору фірми ERGO, білий аркуш формату А-4, у клітинку, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , пластикова карта з сім-картою оператора лайф, пластикова карта з сім-картою оператора лайф, біла кулькова ручка, протокол огляду місця події, протокол позначки грошових коштів, протокол виявлення та вилучення грошових коштів, пояснення відібране у ОСОБА_29 , медична документація, копія №184 за результатами психологічного дослідження ОСОБА_8 на 1 аркуші, висновок поліклініки МВС №231 від 06.03.2012, порядок проведення обов`язкового профілактичного наркологічного огляду громадян, копія довідки №81/2 від 01.02.2012 видана військово-медичною комісією ГУМВС України в Одеській області, 2 копії наказу №105 про/з від 15.03.2012 про звільнення ОСОБА_8 із МВС, рапорт ОСОБА_8 на ім`я начальника УМВС України в Одеської області від 16.03.2012 про проведення додаткової перевірки підстав для звільнення його з МВС, копія ідентифікаційного коду на ОСОБА_8 , копія цивільного паспорту ОСОБА_8 , копія рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.06.2012, позовна заява від 19.04.2012 ОСОБА_8 в Одеський окружний адміністративний суд, копія Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2012, апеляційна скарга ОСОБА_8 до УМВС України в Одеській області від 06.07.2012, портмоне для документів шкіряне - повернути власнику;

- протокол огляду місця події, протокол позначки грошей, протокол виявлення та вилучення грошей; протокол пояснень відібраних у ОСОБА_24 , рапорт від 25.08.2008 на ім`я начальника ГУМВС України в області генерал-лейтенанту ОСОБА_30 про звільнення ОСОБА_10 із ОВС, рапорт від 01.08.2008 на ім`я начальника ГУМВС України в Одеській області генерал-лейтенанту ОСОБА_31 про звільнення ОСОБА_10 із ОВС, рапорт від 08.09.2010 на ім`я начальника УМВС України на Одеській залізниці полковнику міліції ОСОБА_32 про звільнення ОСОБА_10 із ОВС, рапорт від 21.06.2010 на ім`я начальника УМВС України на Одеській залізниці полковнику міліції ОСОБА_32 про згоду ОСОБА_10 на зайняття посади інспектора з громадської безпеки ЛВ на ст. Роздільна Одеської залізниці, зошит шкільний у клітинку, що складається з 10 сторінок - зберігати при матеріалах справи;

- CD-диск із відеозаписом, знятим 12.08.2012 камерою відеоспостереження банкомата АКБ «Індустріалбанк», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 26 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- CD-диск із відеозаписом, знятим 12.08.2012 камерою відеоспостереження банкомата «Укрсиббанк», розташованому на розі вул. Канатна та Єврейської в м. Одеса - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- виписка по картковому рахунку ОСОБА_33 «Укрсиббанка» від 12.08.2012 - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3

27.12.2023