Справа № 484/3265/23
Провадження: № 1-кп/484/303/23р
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000295 по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашівка Первомайського району Миколаївської області, українця, громадянина України, що має базову загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.08.2023 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника сектору молодіжної превенції- ОСОБА_8

представника органу опіки та піклування Синюхино-Брідської сільської ради - ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений, та діяв станом на жовтень 2022 року.

Так, 06.10.2022р. о 13:57 год., неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи біля банкомату 10014-0118, розташованого за адресою: вул. Первомайська, 5 в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, допомагав ОСОБА_6 , за її проханням, здійснити зняття готівки з її банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк». Під час виконання вказаної операції ОСОБА_6 , перебуваючи з ОСОБА_3 у довірливих відносинах, повідомила останньому пароль від своєї банківської картки. В цей же час у неповнолітнього ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме коштів з банківської картки ОСОБА_6 № НОМЕР_1 .

Виконуючи задумане, в період часу з 06.10.2023р. по 23.10.2022р. неповнолітній ОСОБА_3 з корисливих мотивів, вчиняв протиправні дії, які об`єднані єдиним злочинним умислом, а саме: використовуючи мобільний додаток «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», установлений на його власному мобільному телефоні, створив електронний кабінет, до якого прив`язав банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», відкриту на ім`я ОСОБА_6 .

Далі, з метою подальшого заволодіння та обернення на свою користь грошових коштів, належних ОСОБА_6 , ОСОБА_3 отримав повний доступ до її банківського рахунку. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , здійснив ряд операцій з переказу грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , тим самим повторно здійснив крадіжку грошей в сумі 3 664, 94 грн., якими розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.

Зізнаючись у вчиненому, обвинувачений пояснив, що дійсно 06.10.2022р. перебуваючи біля банкомату 10014-0118, розташованого за адресою: вул. Первомайська, 5 в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, допомагав ОСОБА_6 , за її проханням, здійснити зняття готівки з її банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», під час чого дізнався пароль від зазначеної картки. В подальшому, в період часу з 06.10.2023р. по 23.10.2022р. він, використовуючи мобільний додаток «Приват24» на власному мобільному телефоні, прив`язав дану банківську картку та отримав повний доступ до банківського рахунку потерпілого. Після чого, здійснивши ряд операцій з переказу грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_6 , здійснив крадіжку грошей останньої на загальну суму 3 664, 94 грн., якими розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаявся.

Потерпіла, ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду та справу слухати без її участі. Вказала, що цивільний позов заявляти не буде.

Судом, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що 06.10.2022р. о 13:57 год., неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи біля банкомату, розташованого за адресою: вул. Первомайська, 5 в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, допомагав ОСОБА_6 , за її проханням, здійснити зняття готівки з її банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», під час чого, дізнався пароль від зазначеної картки, який йому назвала потерпіла, та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме коштів з банківської картки ОСОБА_6 .

В подальшому, в період часу з 06.10.2023р. по 23.10.2022р. неповнолітній ОСОБА_3 , вчиняв протиправні дії, які об`єднані єдиним злочинним умислом, а саме: використовуючи мобільний додаток «Приват24», установлений на його власному мобільному телефоні, створив електронний кабінет, до якого прив`язав банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», відкриту на ім`я ОСОБА_6 .

Далі, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, належних ОСОБА_6 , ОСОБА_3 отримав повний доступ до її банківського рахунку, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, здійснив ряд операцій з переказу грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_6 чим повторно здійснив крадіжку грошей в сумі 3 664, 94 грн., якими розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.

Сума матеріальних збитків потерпілою та обвинуваченим не оспорювалась.

Таким чином, за встановлених фактичних обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, а за місцем навчання - посередньо, має вроджені проблеми зі здоров`ям, навчається в Маринівському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання за професію «оператор комп`ютерного набору; офісний службовець (бухгалтер)».

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів та щире каяття у скоєному, його неповнолітній вік на момент вчинення кримінального правопорушення та добровільне повне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Представник сектору молодіжної первенції Первомайського РВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває на обліку у відділі ЮП СП Первомайського РВП ГУНП України в Миколаївській області. Вважає за необхідне призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Представник органу опіки та піклування Синюхино-Брідської сільської радизазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 майже 5 років фактично не проживає в с. Лукашівка Первомайського району Миколаївської області, тому будь яку інформацію стосовно останнього служба у справах дітей надати не може. Вважає за необхідне призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до досудової доповіді про неповнолітнього ОСОБА_3 , складеної Первомайським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, останній проживає разом з матір`ю в м. Первомайськ Миколаївської області в квартирі, яка належить співмешканцю останньої. Квартира обладнана індивідуальним газовим опаленням з усіма зручностями, санітарно гігієнічний стан задовільний. Навчається в Маринівському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання за професію «оператор комп`ютерного набору; офісний службовець (бухгалтер)». За місцем навчання характеризується задовільно. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, але особливо дружніх стосунків не завів ні з ким. Свій вільний час ОСОБА_3 проводить спілкуючись з однолітками, допомагає матері по господарству. Брав участь у складанні досудової доповіді. Під час спілкування поводив себе комфортно, спокійно, розкуто, відкритий до спілкування, чітко та логічно відповідав на запитання. Мислення відповідає загальноприйнятим нормам. Під час спілкування складається відчуття, що він не в повній мірі розуміє усіх наслідків своєї поведінки, адже він виправдовує її своєю мотивацією необхідністю коштів. На думку органу пробації, ймовірність вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення є низькою та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 69 КК України, в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до Пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16 квітня 2004 року, позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, ряд пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, добровільне повне відшкодування завданої майнової шкоди, його неповнолітній вік, на момент вчинення злочину, те, що він, згідно Акту медичного обстеження неповнолітнього на предмет загального стану здоров`я, наданого КНП «Первомайська ЦРЛ», має вроджені патології та вроджену ваду зору, те що він навчається на денному відділенні в Маринівському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання за професію «оператор комп`ютерного набору; офісний службовець (бухгалтер)», суд вважає, за можливе призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_3 було засуджено вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09.08.2023р. за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами передбаченими в частинах першій - третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

До особи, яка визнана винною у вчиненні кількох злочинів, звільнення від відбування покарання на підставі статей 75, 79, 104 КК України може бути застосоване тільки після призначення покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст. 75, 104 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов під час судового розгляду не заявлявся, витрати на залучення експерта та речові доказі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2023 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 104 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, відповідно до п.1,2 ч.1, ст. 76 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1