Справа №295/1023/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , розглянув подане дізнавачем СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в кримінальному провадженні № 00000085 від 17.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач 19.01.2024 року звернувся до суду із клопотанням, в якому, вказуючи на вилучення під час огляду місця події від 11.01.2024 року конвектору білого кольору «Silversrest», який належить ОСОБА_3 , просить накласти арешт на відповідне майно з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення.

Дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Положеннями ч.1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст. 168 КПК України).

З доданих до клопотання матеріалів слідує, що 11.01.2024 року відбулись огляд та вилучення майна. З клопотанням про арешт слідчий звернувся 19.01.2024 року, тобто із перевищенням визначеного положеннями ч.5 ст.171 КПК України строку.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна.

Приймаючи до уваги, що клопотання про арешт майна подано з порушенням визначеного вимогами законодавства процесуального строку, сплив якого є підставою для повернення майна, клопотання про застосування заходів кримінального забезпечення арешту майна не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1