Справа № 278/3919/22
Провадження №1-в/278/1/24
У Х В А Л А

іменем України

15 січня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про розподіл судових витрат у кримінальному провадженні №278/3919/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 07.06.2023 року, який змінено ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16.08.2023 року, ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керування транспортними засобами. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково та Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

У резолютивній частині вироку суд не навів свій висновок про розподіл судових витрат на правову допомогу представника цивільного відповідача МТСБУ.

Адвокат ОСОБА_8 , який є представником цивільного відповідача в особі МТСБУ, звернувся до суду з клопотанням про розподіл судових витрат на правову допомогу. В обґрунтування клопотання посилався на те, що суд повинен визначитися з розподілом процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Просив стягнути з ОСОБА_6 понесені цивільним відповідачем в особі МТСБУ витрати на правову допомогу, які підтверджуються матеріалами справи.

У судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд клопотання, від потерпілого ОСОБА_6 надійшла письмова заяви про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор в судовому засіданні щодо заявленого клопотання поклалась на розсуд суду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку задовольнити клопотання представника цивільного відповідача в особі МТСБУ, з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 1 статті 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Тобто положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.

Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі відмови в позові суд стягує з позивача на користь відповідача всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374).

Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що питання про судові витрати може бути вирішено й ухвалою суду, враховуючи, що при постановленні ухвали судом не вирішувалося питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, заявлених потерпілою та цивільним позивачем та відсутні висновки про відсутність підстав для розподілу судових витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про можливість вирішення вказаного питання відповідною ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року в справі №598/1781/17 висловила правову позицію, яка має враховуватися судами при застосування норм права. Відповідно до вказаної правової позиції «КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Не вирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який ухвалив рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат».

Так, судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_6 представник цивільного відповідача МТСБУ - адвокат ОСОБА_8 просив стягнути з ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Правову допомогу цивільному відповідачу МТСБУ надавав адвокат ОСОБА_8 на підставі договору про надання послуг в сфері права від 12.10.2021 року, ордеру від 13.02.2023 (а. 135-143, том 1).

Згідно наданої додаткової угоди №883 До Договору про надання послуг у сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року (а.с. 143, том 1) зазначено опис робіт, виконаних адвокатом та їх вартість: завдання на ведення від імені Замовника наступних справ, а саме ОСОБА_6 (позивач) до ОСОБА_4 та МТСБУ (відповідач), ціна позову - 163732,18 грн, вартість послуг - 2000 грн.

Оскільки судом відмовлено ОСОБА_6 у стягненні майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з МТСБУ та при ухваленні вироку в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 не вирішив питання про стягнення витрат на правову допомогу за представництво інстересів цивільного відповідача, суд дійшов висновку про необхідність постановлення ухвали про стягнення з ОСОБА_6 на користь МТСБУ витрат на правову допомогу у підтвердженому розмірі - 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 118, 120, 124, 126, 368, 374, 534, 539 КПК України, 141 ЦПК Украни, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника цивільного відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України - адвоката ОСОБА_8 про розподіл судових витрат у кримінальному провадженні № 278/3919/22 - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, місце реєстрації м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8, () - 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1