ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисниці ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, строком до 05 лютого 2024 року.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, а також на теперішній час не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, місце проживання зареєстровано в м. Харкові, ОСОБА_8 раніше не судимий, не одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за межами м. Дніпра.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисниця ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подала апеляційні скарги, в яких просила скасувати ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року та призначити ОСОБА_7 та Фігурі А.І. більш мякий запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою.

Апеляційні скарги обґрунтовує тим, що прокурором не доведено доказами усіх обставин справи, визначених у статті 194 КПК України, а також стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказала, що ОСОБА_7 не отримує належну медичну допомогу.

Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_7 має цивільну дружину, має постійне місце проживання.

Захисниця вказала, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне зареєстроване місце мешкання.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Жоден з учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційні скарги розглянуті без участі сторін.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні тяжких та особливих тяжких кримінальних правопорушень, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких вони обвинувачуються.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинувачених, вони можуть вдатись до спроб переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, тому ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими та реально існують.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також свідчить кількість ймовірно скоєних обвинуваченими кримінальних правопорушень, діяльність у складі організованої групи та те, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, постійного джерела доходу не мають, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинувачені можуть продовжити злочинну діяльність чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг захисниці про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має цивільну дружину, має постійне місце проживання, обвинувачений ОСОБА_8 має постійне зареєстроване місце мешкання, оскільки наявність та міцність соціальних звязків і дані, що характеризують обвинувачених, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_6 щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 не отримує належної медичної допомоги, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування обвинуваченого в умовах ізоляції.

Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинувачених та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останнім.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисниці ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3