УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001487 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, щодо зіткнення автомобіля марки «Lexus GX 470» р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 з електроскутером марки «Maxxter Lux Plus» без р.н.з (рама № НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до клопотання, 28.10.2023 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, було вилучено автомобіль «Lexus GX 470» р.н.з. НОМЕР_1 та електроскутер «Maxxter Lux Plus» без р.н.з (рама № НОМЕР_2 ), які спрямовано на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів №6, за адресою: м.Одеса, вул.Аеропортівська, 27-А. Вказані транспортні засоби визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників, які не заперечували на задоволенні клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, проведення відповідних експертних досліджень, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Lexus GX 470» р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами, з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів в порядку, передбаченому постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року.

Накласти арешт на електроскутер марки «Maxxter Lux Plus» без р.н.з рама № НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами,з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів в порядку, передбаченому постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1