Справа № 206/3753/23
Провадження № 1-кс/206/993/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000241, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ

16.08.2023 дізнавач СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000241, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що сектором дізнання ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 14.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 14.08.2023 до чергової частини ВП №4 ДРУП ГУНІ в Дніпропетровській області надійшов рапорт від працівників УПП, про те, що 14.08.2023 приблизно о 05 год. 36 хв. під час патрулювання Самарського району за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, біля буд. 8, було зупинено транспортний засіб марки «BMW» моделі «X5», н.з. НОМЕР_1 під керуванням чоловіка, який представився як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення огляду транспортного засобу в пластиковому кармані (місце для окулярів) було виявлено та вилучено сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка схожа на наркотичну. 14.08.2023 в період часу з 07 год. 00 хв. по 07 год. 25 хв., дізнавачем СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця події на ділянці місцевості, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, біля буд. 8, в ході якого в пластиковому кармані (місце для окулярів) транспортного засобу марки «BMW» моделі «Х5», н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова без номерний, було виявлено та вилучено сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец. пакету PSP1341316. Також було вилучено транспортний засіб марки «BMW» моделі «X5», н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, номер кузова без номерний, який направлено на територію ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська 4, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW» моделі «X5», н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, серії НОМЕР_3 , яке поміщено до спец. пакету WAR0099976 та ключі від транспортного засобу. Підставою арешту дізнавач зазначає, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309. Метою арешту є збереження транспортного засобу як речового з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Вказаний транспортний засіб є засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Для підтвердження або спростування факту вчинення кримінального правопорушення виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту. Отже, дізнавач вважає, що необхідно заборонити користуватися вказаним майном та обмежити право розпоряджатися ним та відчужувати його, так як не застосування заборони розпорядження, використання та відчуження вищезазначеного майна може привести до його зникнення, втрати, пошкодження, або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню.

Дізнавач у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити, при цьому зазначила, що до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку (огляду) транспортного засобу не зверталася та ухвалу слідчого судді не отримувала.

Вислухавши пояснення та доводи дізнавача, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання безпідставне, протиправне та не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу щодо того, що автомобіль марки «BMW» моделі «X5», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова без номерний, ключі від транспортного засобу марки «BMW» моделі «X5», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова без номерний, свідоцтво про реєстрацію траспортного засобу марки «BMW» моделі «X5», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 не було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідна постанова відсутня, а тому їх арешт не допускається.

Крім того, дізнавачем у своєму клопотанні не обґрунтовано необхідність накладення арешту на ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW» моделі «X5», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 .

Частиною 5 ст. 132 КПК України, передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до абзацу 2 п. 4 ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Щодо долучених дізнавачем до клопотання копій матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що під час перевірки копій документів, що подаються стороною кримінального провадження разом з клопотанням слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55)

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. За вищевказаним способом засвідчуватись повинна кожна сторінка документа.

Також у випадку, якщо документ складається з кількох сторінок, то копії знімаються зі всіх сторінок, які потім можна засвідчити і у такий спосіб: прошити разом, напис «Копія» ставиться на першій із прошитих сторінок, кінчики ниток має бути заклеєно клаптиком паперу так, щоб нитки виглядали з-під цього паперу. Обов`язково зверху цього паперу робиться напис: «Пронумеровано і прошнуровано (кількість аркушів цифрою і прописом) аркушів», вказується посада особи, яка завіряє копію, її підпис, прізвище, ініціали й дата. Все це скріплюється печаткою таким чином, щоб частина відбитку була проставлена на приклеєному клаптику паперу, а частина - на самому аркуші копії документа.

Відповідно до пункту 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 07 листопада 2018 року №1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів долучених до клопотання дізнавачем жодна копія документу не засвідчена належним чином, відповідно до визначених вище вимог.

Частиною 3 ст. 132 КПК України передбачено, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Дізнавачем не доведено, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Окрім того, як вбачається з тексту клопотання про арешт майна, огляд та вилучення майна відбулися з грубими порушеннями КПК України з огляду на таке.

Так, ч. 1, 2 ст. 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно ч. 1, 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 ст. 233 КПК України. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 КПК України.

З положень ч. 2, 3 ст. 234 КПК України випливає, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням.

В той же час, дізнавач зазначила в судовому засіданні, що ухвала слідчого судді на обшук (огляд) автомобіля відсутня.

Також, дізнавачем не доведено наявність будь-яких слідів кримінального правопорушення безпосередньо на транспортному засобі, свідоцтві про його реєстрацію та ключах від транспортного засобу.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього законних та обґрунтованих підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що клопотання дізнавача про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, не обґрунтоване, а тому за таких обставин, законних підстав для задоволення клопотання не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 131-132, 170-174, 234, 237, 369, 371, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ

В задоволені клопотання дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000241, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1