Справа № 461/1308/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/765/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисників обвинуваченої ОСОБА_6 -

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , -

встановила:

на розгляді Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 25 січня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, тобто до 02 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що незважаючи на її заяву, копію оскаржуваної ухвали не було надіслано ні на електронну адресу, зазначену на сайті Асоціації адвокатів України, ні на її сторінку в системі «Електронний суд».

Наголошує на допущеній судом першої інстанції неповноті судового розгляду клопотання прокурора.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, крім цього, на думку апелянта, місцевим судом порушено вимоги кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Також зазначає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є необґрунтованим, безпідставним і надуманим та таким, що не підтверджується належними і допустимими доказами.

Акцентує, що суд першої інстанції при розгляді клопотань прокурора і захисника, не мотивував підстави відхилення аргументів сторони захисту щодо вагомості наявних доказів, які ґрунтуються на показаннях з чужих слів щодо особи, яка померла більш як за рік до відкриття даного кримінального провадження, а також на доказах, вилучених під час обшуку в офісі адвоката ОСОБА_10 через більш як рік після його смерті.

На думку апелянта, судом формально взято до уваги доводи про наявність у обвинуваченої ОСОБА_6 житла, тісних соціальних зав`язків з родиною та щодо сина - офіцера, який воює у ЗСУ.

Просить поновити строк подачі апеляційної скарги, скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про подовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисників обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням даних про особу обвинуваченої та про її репутацію і моральні якості, з огляду на тяжкість інкримінованого за ч.1 ст. 111 КК України кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строку від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, виправданим є подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки перебуваючи на волі, вона може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, про що мотивовано в ухвалі суду першої інстанції.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Також, продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагає публічний інтерес, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

А отже, на думку колегії суддів, прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі "Летельє проти Франції").

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Покликання апелянта про наявність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, не є визначальними обставинами, які давали б можливість відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Таким чином, на думку колегії суддів, доведеною є актуальність вищезазначених ризиків, окрім цього, колегія суддів приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченої ОСОБА_6 , що є потенційно небезпечною як для життя і здоров`я громадян України так і загрозливою для інтересів та суверенітету держави Україна, і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Відтак наведене, свідчить про те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення у відповідності до положень абз.3 ч.4 ст. 183 КПК України обвинуваченій ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання нею процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

поновити захиснику обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року, про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4