СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4460/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю представника володільця майна - адвоката ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Гувер» про скасування арешту майна, що подане в рамках кримінального провадження за №0000595 від 20.10.2021, за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 364 КК України,

встановив:

В провадженні СУ ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0001432 від 12.11.2021, за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 364 КК України.

Провадження заведене за виявленими обставинами того, що службові особи Федосіївської територіальної громади за попередньою змовою із службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Київській області, шляхом зловживання службовим становищем всупереч інтересам служби, виділили землі лісового фонду які знаходяться в с. Ходосівка, у приватну власність, як землі сільськогосподарського призначення, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року на задоволення клопотання прокурора-процесуального керівника в провадженні, накладено арешт на земельні ділянки, що є об`єктом посягання, в тому числі і на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0090, загальною площею 0,1162 га, що належить Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Гувер» на праві власності, із забороною права відчуження даної земельної ділянки.

02.08.2023року до слідчого судді надійшло клопотання представника АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Гувер» адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на земельну ділянку, належну товариству.

Клопотання мотивовано тим, що арешт накладено необґрунтовано, потреба в арешті відпала, наявність арешту невиправдано порушує права власника.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав клопотання, надав пояснення, що зводяться до викладеного в ньому.

Прокурор в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.

Ознайомившись з наданими матеріалами, приходжу до висновку про задоволення клопотання.

Так ст. 131 КПК України, разом з іншим, встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, в тому числі, з метою збереження речових доказів.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України). Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2023р. вбачається те, що арешт на нерухоме майно накладено з метою збереження речових доказів.

Разом з тим, в ухвалі не зазначено, яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у цьому кримінальному провадженні, відповідає вказане нерухоме майно заявника. Із ухвали не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном третьої особи, на яке накладається арешт.

Даних, що земельна ділянка заявника була оглянута слідчим та описана, протокол про визнання земельних ділянок речовим доказом не містить.

Крім того, на підтвердження факту протиправного використання земель лісового фонду, як це вбачається з ухвали слідчого судді про накладення арешту, покладено лише лист ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» від 30 грудня 2021 року за №538 про те, що земельні ділянки, серед яких і ділянка з кадастровим номером :04:002:0090, накладаються на землі лісового фонду кварталу №28 виділу 4 та 5 Києво-Святошинського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», що перебуває на балансі ДП «СЛП «Київоблагроліс». Зазначені земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення, рішення про припинення право користування на вказані земельні ділянки, в порядку передбаченого ст. ст. 83, 84, 150 Земельного кодексу України, не приймалися.

Проте такі дані визнати належними доказами в розумінні ст. 85 КПК України не можна.

Вочевидь, що викладені в листі дані, мають бути підтверджені первинними документами, такими, як державний акт на право власності на землі лісового фонду, державний акт на право постійного користування землями лісового фонду, договір оренди (тимчасове користування, тощо, або рішенням уповноваженого органу влади про закріплення, передачу, надання земель лісогосподарській організації для цілей лісогосподарської діяльності, в залежності від того коли таке право власності виникло, а також землевпорядними та картографічними матеріалами. Крім цього такі дані мають бути перевірені експертним шляхом.

Також, а ні клопотання прокурора про накладення арешту, а ні ухвала слідчого суді про арешт майна не містять посилання на факти зворотного, а саме посилання на первинні документи Федосіївської територіальної громади (Ходосівської сільської ради) про право власності на землі громади, та на рішення про виділення земельних ділянок у власність громадян.

Між тим, з наданих заявником документів вбачається, що АТ «ГУВЕР» є вже четвертим власником земельної ділянки. Першим власником був ОСОБА_5 , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 092049, виданого Києво-Святошинським райвідділом земельних ресурсів Київської області 22.06.2004р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1587.

Якщо прийняти, що порушення закону мало місце 2004 року, то дивно, що органи лісового господарства України до цього часу не помічали таких порушень. До того ж відомості про кримінальне провадження були внесені до ЄРДР не за заявою таких органів, а за заявою гр. ОСОБА_6 про незаконну порубку дерев.

Отже у слідства не має належних доказів, що вказували б на сам факт протиправного використання земель лісового фонду. Крім того, заявник стверджує, що в провадженні до цього часу підозра нікому не пред`явлена, шкода заподіяна злочином не визначена, огляд арештованої земельної не проводився, власник земельної ділянки не допитувався, цивільний позов не заявлявся.

Тому, знаходжу, що арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0090 загальною площею 0,1162 га, власником якої є Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Гувер» накладено необґрунтовано, а відтак цей арешт підлягає скасуванню в порядку і на підставі ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Гувер» про скасування арешту майна, що подане в рамках кримінального провадження за №0000595 від 20.10.2021, за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 364 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2023р. у справі № 759/2358/23, на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0090 загальною площею 0,1162 га, власником якої є Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Гувер» (), шляхом скасування заборони власникам земельної ділянки та іншим особам вчиняти будь-які дії, у тому числі, відчуження, розпорядження та користування майном, юридичним та фізичним особам, працівникам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1