ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 Справа №607/14941/23

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 09 червня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Шевченко, Жовтневого району, Миколаївської області, з середньою-спеціальною освітою, одруженої, має на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованої в АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , не працює, несудиму

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_3 створила у соціальній мережі «Facebook» сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де розмішувала оголошення про продаж одягу. При замовленні товару покупець здійснював повну передоплату за вартість товару. 06 жовтня 2022 року у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виник протиправний намір, спрямований на заволодіння грошових коштів шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошових коштів шляхом обману обвинувачена ОСОБА_3 06 жовтня 2022 року розмістила у соціальній мережі «Facebook» на сторінці під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оголошення про продаж взуття, яке не промокає. 06 жовтня 2022 року потерпіла ОСОБА_5 у соціальній мережі «Facebook» на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », побачивши оголошення про продаж, замовила взуття. В подальшому, 06 вересня 2022 року, обвинувачена ОСОБА_3 під приводом продажу взуття, використовуючи нік-нейм « ОСОБА_3 » через застосунок « Меssеngег », у ході спілкування із потерпілою ОСОБА_5 повідомила про те, що вона може продати черевики, що не промокають, які остання хотіла придбати. Після чого, обвинувачена ОСОБА_3 , усвідомлюючи свої злочинні дії, вводячи потерпілу ОСОБА_5 в оману, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення запевнила про можливість продажу останній запитуваного нею взуття та при цьому надала реквізити для оплати товару, який ОСОБА_3 повинна була відправити в найкоротший термін, після здійснення оплати. Надалі, ОСОБА_5 , не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_3 , того ж дня переказала на банківський рахунок АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , який влежить ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 550 гривень одним переказом. У подальшому ОСОБА_3 не відправила замовлений ОСОБА_5 товар.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_3 , зловживаючи довірою, шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 , чим спричинила матеріальну шкоду на загальну суму 550 гривень.

Крім цього, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 створила у соціальній мережі «Instagram» сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 , де розміщувала оголошення про продаж одягу. При замовленні товару покупець здійснював повну передоплату за вартість товару. 09 грудня 2022 року у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , повторно виник протиправний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_3 09 грудня 2022 року розмістила у соціальній мережі «Instagram»на сторінці під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», оголошення про продаж одягу. 09 грудня 2022 року потерпіла ОСОБА_9 у соціальній мережі «Instagram» на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_3 », побачивши оголошення про продаж, замовила плаття. В подальшому, 09 грудня 2022 року, ОСОБА_3 під приводом продажу плаття, використовуючи нік-нейм « ІНФОРМАЦІЯ_3 » через застосунок «повідомлення», у ході спілкування із потерпілою ОСОБА_9 повідомила про те, що вона може продати плаття, які остання хотіла придбати. Після чого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи свої злочинні дії, вводячи потерпілу ОСОБА_9 в оману, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення запевнила про можливість продажу останній запитуваного нею плаття та при цьому надала реквізити для оплати товару, який ОСОБА_3 повинна була відправити в найкоротший термін, після здійснення оплати. Надалі, потерпіла ОСОБА_9 , не підозрюючи про злочинний намір обвинувачена ОСОБА_3 , того ж дня переказала на банківський рахунок АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 690 гривень одним переказом. В подальшому обвинувачена ОСОБА_3 не відправила замовлений потерпілй ОСОБА_9 товар.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_3 , зловживаючи довірою, шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 , чим спричинила матеріальну шкоду на загальну суму 690 гривень.

Разом з тим, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 створила у соціальній мережі «Facebook» сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де розмішувала оголошення про продаж одягу. При замовленні товару покупець здійснював повну передоплату за вартість товару. 24 березня 2023 року у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виник протиправний намір, направлений на заволодіння грошових коштів шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння грошових коштів шляхом обману потерпіла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 розмістила у соціальній мережі «Facebook» на сторінці під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оголошення про продаж одягу. 24 березня 2023 року потерпіла ОСОБА_10 у соціальній мережі «Facebook» на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », побачивши оголошення про продаж, замовила дитячі костюми для танців. В подальшому, 24 березня 2023 року, обвинувачена ОСОБА_3 під приводом продажу дитячих костюмів, використовуючи нік - нейм «ІНФОРМАЦІЯ_2» через застосунок «Viber», у ході спілкування із потерпілою ОСОБА_10 повідомила проте, що вона може продати дитячі костюми, які остання хотіла придбати. Після чого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи свої злочинні дії, вводячи ОСОБА_10 в оману, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення запевнила про можливість продажу останній запитуваних нею костюмів та при цьому надала реквізити для оплати товару, який обвинувачена ОСОБА_3 повинна була відправити в найкоротший термін, після здійснення оплати. Надалі, потерпіла ОСОБА_10 , не підозрюючи про злочинний намір обвинуваченої ОСОБА_3 , того ж дня переказала на банківський рахунок АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 4271 гривні 25 копійок. В подальшому ОСОБА_3 не відправила замовлений ОСОБА_10 товар.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 , зловживаючи довірою, шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 чим спричинила матеріальну шкоду на загальну суму 4271, 25 гривень.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_3 створила у соціальній мережі «Facebook» сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де розмішувала оголошення про продаж одягу. При замовленні товару покупець здійснював повну передоплату за вартість товару. 20 квітня 2023 року у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , повторно виник протиправний намір, спрямований на заволодіння грошових коштів шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння грошових коштів шляхом обману ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістила у соціальній мережі «Facebook» на сторінці під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оголошення про продаж сукні. 20 квітня 2023 року потерпіла ОСОБА_11 у соціальній мережі «Facebook» на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », побачивши оголошення про продаж, замовила сукню. В подальшому, 20 квітня 2023 року. ОСОБА_3 під приводом продажу сукні, використовуючи нік - нейм «ІНФОРМАЦІЯ_2» через застосунок «Messenger», у ході спілкування із потерпілою ОСОБА_11 повідомила про те, що вона може продати сукню, яку остання хотіла придбати. Після чого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи свої злочинні дії, вводячи потерпілу ОСОБА_11 в оману, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення запевнила про можливість продажу останній запитуваною нею сукню та при цьому надала реквізити для оплати товару, який ОСОБА_3 повинна була відправити в найкоротший термін, після здійснення оплати. Надалі, потерпіла ОСОБА_11 , не підозрюючи про злочинний намір обвинуваченої ОСОБА_3 , того ж дня переказала на банківський рахунок АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 1300 гривень одним переказом. В подальшому ОСОБА_3 не відправила замовлений ОСОБА_11 товар. Таким чином обвинувачена ОСОБА_3 , зловживаючи довірою, шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 , чим спричинила матеріальну шкоду на загальну суму 1300 гривень.

Вказаними діями, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені: ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обманом (шахрайство); ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обманом (шахрайство), вчинене повторно.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України визнала повністю та підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, пояснила, що дійсно створювала у соціальній мережі «Facebook» сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та у соціальній мережі «Instagram» сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » де розмішувала оголошення про продаж взуття та одягу. При замовленні товару покупець здійснював повну оплату вартості товару та вона з шахрайських спонукань, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , отримувала кошти на свій рахунок в АТ «Ощадбанк» та не здійснювала надсилання замовленого товару, саме потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . У вчиненому щиро розкаюється, просить її суворо не карати.

Обвинувачена ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує її дії:

-за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обманом (шахрайство);

-за ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обманом (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, її вік, сімейний стан та стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_3 раніше не судима, має постійне зареєстроване місце проживання, має на утриманні двоє малолітніх дітей, визнання нею вини у вчинених правопорушеннях, думку потерпілих, які зазначили у заявах щодо відсутності майнових претензій до обвинуваченої; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Суд приймає до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій частин статті обвинувачення - ч.1,2 ст.190 КК України, а саме за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді штрафу; за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за вчинені кримінальні правопорушення за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про її особу, міркування потерпілих, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченої у період його дії на неї слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для її виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 10 S» ICR НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 та який переданий на зберігання згідно квитанції № 65 у камеру зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, суд вважає, слід повернути обвинуваченній, після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначити їй за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

-за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.;

-за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 10 S» ICR НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 (переданий на зберігання згідно квитанції № 65 у камеру зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області) - повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1