Справа № 199/4547/23
ВИРОК

іменем України

01.06.2023 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000389 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2023, відносно:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, українця, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 17.04.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробування із встановленням іспитового строку 3 роки. Вирок набрав законної сили 18.05.2023 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 22.05.2023 року, близько 18 години 58 хвилин знаходився на території Амур-Нижньодніпровського району у місті Дніпрі, а саме на провулку Східному. Так, проходячи по вказаному провулку, ОСОБА_3 , побачив будинок АДРЕСА_2 , який огороджений високим цегляним парканом, та хвірткою з кодовим замком, та вирішив пробратись на територію домоволодіння. Далі ОСОБА_3 підійшов до залізної хвіртки території домоволодіння по АДРЕСА_3 , що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №420854 від 22 лютого 2010 року належить ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_3 виникла зацікавленість чи маються цінні речі на вищезазначеній території домоволодіння, після чого перебуваючи у вказаному місці, у останнього раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, 22.05.2023 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 діючи умисно, незаконно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібравши код до кодового замку, який розташований на металевій хвіртці, та відкривши її, проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , тим самим порушивши конституційне право на недоторканість іншого володіння особи.

В подальшому, ОСОБА_3 перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , зовні оглянув будинок та прилеглу до нього територію. В цей час, ОСОБА_4 , яка являється власником даного будинку, перебувала неподалік вказаного домоволодіння, побачивши, що ОСОБА_3 незаконно проник на територію її домоволодіння, почала голосно кричати, в наслідок чого ОСОБА_3 вирішив покинути територію вищезазначеного двору, але був затриманий гр. ОСОБА_4 .

До обвинувального акту, який надісланий до суду, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

- письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них. Згідно ч. 2 ст. 382 КК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України, як такі що виразилися у незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який ніде не працює, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий та після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення за даним вироком.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст. 162 КК України, із застосування вимог ст. 71,72 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення за даним вироком, через місяць, після ухвалення відносно нього вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.4 ст. 185 КК України від 17.04.2023 за яким був засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17.04.2023 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Речові докази : диск CD-R з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження; металеву палицю довжиною близько 60см - знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5