Справа № 287/1728/23
У Х В А Л А

30.08.2023 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про вирішення питання щодо спеціальної конфіскації та долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000468 від 07.08.2015 (в порядку ст. 100 КПК України),

ВСТАНОВИВ :

04.08.2023 прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000468 від 07.08.2015, а саме: каміння бурштину, яке перебуває на тимчасовому відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України», конфіскувати в дохід держави.

Клопотання мотивоване тим, що 07.08.2015 до СВ Олевського РВ УМВС України в Житомирській області надійшло повідомлення начальника УПЗСЕ м. Житомир Герасимчука про те, що у ході профілактичного відпрацювання Олевського району між населеними пунктами Зольня та Джерело було зупинено автомобіль «Кіа Спортейдж» д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , в багажнику якого було виявлено та вилучено чотири поліетиленові пакети з камінням схожим на бурштин.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 07.08.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000468 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 240 КК України.

07.08.2015 постановою слідчого вилучене в ході огляду місця події 07.08.2015 каміння, схоже на бурштин, та електронні ваги визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

30.12.2015 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру, досудових розслідувань за № 0000468 від 07.08.2015, закрито на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КІІК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування та після закриття кримінального провадження доля речових доказів слідчим не була вирішена.

Прокурор в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.08.2015 відомості про те, що 07.08.2015 до СВ Олевського РВ УМВС України в Житомирській області надійшло повідомлення начальника УПЗСЕ м. Житомир Герасимчука про те, що у ході профілактичного відпрацювання Олевського району між населеними пунктами Зольня та Джерело було зупинено автомобіль «Кіа Спортейдж» д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , в багажнику якого було виявлено та вилучено чотири поліетиленові пакети з камінням схожим на бурштин, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000468 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою слідчого СВ Олевського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 від 07.08.2015 каміння схоже на бурштин та електронні ваги було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до акту приймання посилок з цінностями №12-зб від 20.03.2018 у кримінальному провадженні №0000468 представнику Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» було передано 1 посилку № 1396-зб масою 23,2 кг.

Постановою слідчого СВ Олевського ВП ОСОБА_6 від 30.12.2015 кримінальне провадження №0000468 від 07.08.2015 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

За змістом п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження визначаються Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104.

Пунктом 23 вказаного Порядку №1104 передбачено, що речові докази у вигляді дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення або напівдорогоцінного каміння або у вигляді речей, що їх містять, крім тих, що мають ознаки, які свідчать про їх історичну, музейну, наукову, художню або іншу культурну цінність, передаються для зберігання Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння або уповноваженому банку.

У відповідності до п. 28 Порядку №1104 речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року №1340.

Згідно з п.п. 11 п. 9 Порядку №1340 майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог: незаконно добуті природні ресурси та виготовлена з них продукція, а також знаряддя незаконного добування природних ресурсів за рішенням комісії, створеної відповідно до пункту 7 цього Порядку, підлягають реалізації через відповідні торгівельні підприємства, а ті, що є продуктами харчування, - передачі закладам, зазначеним у підпункті 9 цього пункту.

Відповідно до положення п.п. 3, 5 Положення про порядок формування та зберігання Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1998 року №387, до Державного фонду зараховуються дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння, закуплені на території України та за її межами за рахунок коштів державного бюджету, відходи і брухт дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння у будь-якому вигляді та стані, дорогоцінні метали та дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння у виробах і брухті, скуплені у населення і юридичних осіб, конфісковані або реквізовані відповідними органами згідно з законодавством України чи здані як скарб, безхазяйні, а також одержані за правом спадкоємства чи дарування, цінності Історичного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, який є складовою частиною Державного фонду. Безпосереднє формування і зберігання цінностей Державного фонду здійснює Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння.

У відповідності до п. 15 ст. 1 Закону України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України - організація, що входить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, і забезпечує закупівлю за рахунок державного бюджету, приймання, зберігання, продаж дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння у будь-якому вигляді та стані.

Правилами торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб`єктам підприємницької діяльності на праві власності, затвердженими постановою КМУ №802 від 04.06.1998 року, передбачено, що суб`єкти підприємницької діяльності здійснюють операції купівлі-продажу мінеральної та вторинної сировини лише на підставі ліцензій, що видаються у порядку, встановленому законодавством. З чого слідує, що будь-які операції щодо продажу дорогоцінного каміння мають проводитись суб`єктами, які мають відповідну ліцензію.

У особи, в якої вилучено вказане майно, на час вилучення були відсутні будь-які документи на його видобуток чи придбання в осіб, які мають таке право, у подальшому такі документи також надані не були, серед яких мають бути: дозвіл на користування надрами (ст. 19 Кодексу України про надра), акт, що засвідчує гірничий відвід, документи оформлені у встановленому законом порядку, що посвідчують право на земельну ділянку.

Таким чином, оскільки вказані вище речові докази були предметом кримінального правопорушення, власника майна не встановлено, а у особи, у якої вилучено вказане майно, відсутні будь-які документи на його видобуток чи придбання в осіб, які мають таке право, а також зважаючи на поширеність фактів незаконного видобутку бурштину, існують достатні підстави вважати, що описане вище майно являється незаконно здобутим, однак не містить слідів кримінального правопорушення, а тому, з огляду на відсутність необхідності у подальшому його зберіганні, як речових доказів, враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення долі речових доказів, аніж зазначено у ст. 100 КПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для передачі речових доказів для зарахування у власність держави та відповідно і для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.100, 371, 372, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Передати у власність держави речові докази у кримінальному провадженні №0000468 від 07.08.2015, а саме: каміння бурштину, яке перебуває на відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» на підставі акта № 12-зб від 20.03.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1