Справа № 405/1273/21
Номер провадження 1-кп/404/177/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький кримінальне провадження №0001272 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, Свердловської області, російської федерації, громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості згідно ст.89 КК України,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підзахисного ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування якого вказав, що в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває справа №405/1273/21 кримінальне провадження №0001272 стосовно ОСОБА_8 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України. На підставі договору про надання правової допомоги від 03.01.2022 року він, ОСОБА_6 , уповноважений представляти інтереси і надавати правову допомогу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його підзахисний ОСОБА_8 , який перебуває в ДУ «Слідчий ізолятор Миколаївської області», наразі є хворим та потребує якісної медичної допомоги, яку можуть надати лише кваліфіковані медичні фахівці. У зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням медичними співробітниками ДУ «Слідчий ізолятор Миколаївської області» своїх обов`язків у ОСОБА_8 не спостерігається позитивної динаміки в напрямку одужання. На сьогоднішній день у його підзахисного ОСОБА_8 є ряд хронічних захворювань, таких як: ідіоматичну пароксизмальну фібриляцію передсердя, вагісну форму миготливої аритмії, пароксизмальну форму фібриляції передсердь, бронхіальну астму, хронічний двосторонній поліпозний риносинуситом перелічені хвороби є тяжкими, хронічними та важко виліковними, які безпосередньо потребують якісного медичного нагляду.

Відповідно до пункту 2.6. Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам узятих під варту, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року (надалі - Порядок), особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів.

Пунктом 2.8 Порядку передбачає, що якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Як зазначалось вище, ОСОБА_8 має хронічне захворювання на вагісну форму миготливої аритмії. Миготлива аритмія (або ж фібриляція передсердь) є досить поширений вид серцевих аритмій. При цьому розладі ритмічні скорочення верхніх камер серця (передсердь) замінюються неефективним тріпотінням, під час якого частина крові залишається у серцевій камері. Внаслідок цього кров може застоюватися і утворювати згустки тромби. Якщо кров`яний згусток утворився у лівому передсерді, є висока ймовірність того, що він може потрапити у судину мозку, блокувати її та спричинити ішемічний інсульт. Ризик інсульту як при постійній формі миготливої аритмії, так і при нападах, що тривають не менше 30 секунд, зростає з віком, а також у разі наявності Інших чинників ризику, зокрема підвищеного артеріального тиску, цукрового діабету, серцевої недостатності чи перенесеного інсульту або ТІА (транзиторної ішемічної атаки). На сьогоднішній день в Україні є лише два спеціалізованих заклади охорони здоров`я в яких проводять операції хворим з таким діагнозом серця, а саме: Кардіохірургічний центр, що знаходиться у Комунальному некомерційному підприємстві Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» та Регіональний центр кардіохірургії, що знаходиться у комунальному підприємстві «Одеська обласна клінічна лікарня» ОМР. Ст.6 Основ законодавства України про охорону здоров`я, наголошує стосовно права на охорону здоров`я, а саме: Кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: а) життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; б) безпечне для життя і здоров`я навколишнє природне середовище; в) санітарно-епідемічне благополуччя території і населеного пункту, де він проживає; г) безпечні і здорові умови праці, навчання, побуту та відпочинку; д) кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я; є) достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь; є) участь в обговоренні проектів законодавчих актів і внесення пропозицій щодо формування державної політики в сфері охорони здоров`я; ж) участь в управлінні охороною здоров`я та проведенні громадської експертизи з цих питань у порядку, передбаченому законодавством; з) можливість об`єднання в громадські організації з метою сприяння охороні здоров`я; и) правовий захист від будь-яких незаконних форм дискримінації, пов`язаних із станом здоров`я; і) відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди; ї) оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я; й) можливість проведення незалежної медичної експертизи відповідного типу у разі незгоди громадянина з висновком державної медичної експертизи, застосування до нього запобіжного заходу як до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, примусових заходів медичного характеру, примусового лікування, примусової госпіталізації та в інших випадках, коли діями працівників охорони здоров`я порушуються права громадянина України на охорону здоров`я; к) право пацієнта, який перебуває на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, на допуск до нього інших медичних працівників, членів сім`ї, опікуна, піклувальника, нотаріуса та адвоката, а також священнослужителя для відправлення богослужіння та релігійного обряду; л) інформування про доступні медичні та реабілітаційні послуги із застосуванням телемедицини і телереабілітації. Законами України можуть бути визначені й інші права громадян у сфері охорони здоров`я. Також, його підзахисний, ОСОБА_8 має хронічне захворювання - поліпозний риносинусит. Поліпозний риносинусит є хронічним запальним захворюванням слизової оболонки порожнини носа і приносових пазух, що характеризується проліферацією (розростанням) сполучнотканинних елементів в назальних синусах. Вважається хронічним якщо симптоми проявляються протягом 12 тижнів з періодами загострення. Клінічно термін «поліпоз носа» об`єднує всі види поліпозу носа, які локалізуються в зоні решітчастої кістки, середнього носового ходу, середньої носової раковини і виглядають як сіро-голубі вип`ячування. Надмірне поділ клітин може бути зумовлене різними факторами, але в більшості випадків, передує тривалий запальний процес в навколоносових пазухах. Розвиток поліпозного риносинуситу та утворення поліпів, як правило, пов`язане зі зниженням імунітету.

Серед причин, сприяючих розвитку і рецидиву поліпозного процесу, можно виділити багато причин: алергії, бронхіальна астма, хронічні запальні процеси в навколоносових пазухах, викликаних бактеріальною флорою, вірусними агентами, переносимість аспірину, вплив різних анатомічних аномалій, що сприяють порушенню аерації і підтримці запального процесу, і наявність генетичної схильності. Однак єдиного думки про природу походження ПРС і основних пускових механізмах активації даної патології в організмі до кінця не сформовано.

Стосовно лікування даного захворювання є використання інтраназальних кортикостероїдів курсами від 3 до 6 місяців з періодичної коригуванням дози під контролем оториноларинголога. Використовують 6-8-денні курси лікування системними глюкокортикостероїдами. Низькими дозами макролідів (кларитроміцин, азитроміцин), місцева і системна протигрибкова терапія (амфотерицин В). Промивання фізрозчином для полегшення симптоматики. Хірургічне лікування:

- двобічна чи однобічна поліпоетмоїдектомія

- носова поліпотомія

- при розповсюдженні процесу у приносові пазухи - комбіноване втручання, в залежності від ступеня розповсюдженості хірургічні втручання по видаленню поліпів з корекцією супутньої патології порожнини носа (викривлення носової перегородки, хронічний гіпертрофічний риніт).

Відповідно до ст.49 Конституції України Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Виходячи з вище перелічуваного, його підзахисний вже скаржився з приводу невиконання, філією державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях (звернення ОСОБА_8 від 29.11.2021 року), що призводить до висновків стосовно того, що ОСОБА_8 не надається належна медична допомога, яку він потребує та яка гарантована чинним законодавством України та міжнародними Договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно зі ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню». Європейський суд з прав людини тлумачить ненадання вчасної медичної допомоги або тримання у приміщені, яке не може бути призначене для лікування, саме як приниження гідності особи або нелюдське поводження.

Влада повинна забезпечити ведення детального обліку стану здоров`я ув язненого та лікування, яке він отримав, перебуваючи під вартою (рішення у справі «Худобін проти Російської Федерації»), а також своєчасність і правильність діагностики та лікування (рішення у справі «Алексанян проти Російської Федерації»). У рішеннях «Гумматов проти Азербайджану» та «Маленко проти України» ЄСПЛ стверджує, що факт огляду ув`язненого лікарем і призначення того чи іншого лікування не може автоматично бути підставою для висновку про те, що медична допомога була адекватною.

Окрім того, державні органи влади повинні довести, що були створені необхідні умови для реалізації призначеного лікування (рішення у справі «Голомійов проти Молдови»). У вищезазначених справах ЄСПЛ зобов`язав держави виплатити заявникам грошові кошти за завдані їм моральні страждання. Суми, які суд зобов`язав виплатити, сягають від 8000 до 12000 євро.

Також одним із найбільш резонансних рішень ЄСПЛ щодо встановлення порушення статті 3 Конвенції 1950 р. стала справа «Луньов проти України» від 22 жовтня 2015 року. Суд зазначив, що держава має забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення. Отже, відсутність належної медичної допомоги може становити поводження, що суперечить статті 3 Конвенції. Суд вирішив, що тривале ненадання заявникові належної медичної допомоги у зв`язку з його ВІЛ-інфекцією та іншими захворюваннями під час тримання його під вартою становило нелюдське та таке, що принижує гідність, поводження в порушення статті 3 Конвенції.

У зв`язку з тим, що на нього, як захисника покладено обов`язок захищати права та інтереси ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору на надання правової допомоги від 03.01.2022 року, має намір звернути увагу, на те, як легковажно Начальник ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», головуючий суддя ОСОБА_10 та ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській області чинять перепони стороні захисту у забезпеченні реалізації законних прав ОСОБА_8 . Відповідно до ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2021 року по справі №405/1273/21 було задоволено клопотання захисника про забезпечення обстеження і подальшого лікування обвинуваченого ОСОБА_8 у професора ОСОБА_11 у Регіональному центрі кардіохірургії, що знаходиться у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ОМР, якою було зобов`язано ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській області організовувати заходи передбачені Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам узятих під варту, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 для проведення медичного обстеження, а також вирішити питання щодо подальшого лікування. Протягом декількох місяців незважаючи на чисельні звернення і скарги з боку мого підзахисного з жовтня по грудень, крім операції - лапароскопічна холецистектомія, дренування черевної порожнини та обстеження передміхурової залози, належні медичні заходи для підтримки стану здоров`я мого підзахисного ОСОБА_8 від інших хронічних хвороб не проводились. За попереднім діагнозом була виявлена підозра на онкологію передміхурової залози, на підставі чого було призначено: МРТ органів малого тазу; проведення онкомаркографії; біопсія тканин шлунку.

Також після проведення обстеження аналізи показали, що рівень ПСА, котрий має бути не вище 4, у Іллі дійшов позначки - 6. 13 жовтня 2022 року в 13.00 год. ОСОБА_8 привезли з Одеської обласної лікарні в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з множинними ускладненнями після проведеного оперативного втручання, вираженого в опіках 2-го ступеня тяжкості області передньої черевної поржнини, при цьому в медичних висновках було зазначено про необхідність 5-ти денних установок крапельниці та 14-ти денному прийому антибіотиків під наглядом лікаря. Не зважаючи на дані зазначення від лікарів, співробітники ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а саме начальник вказаної установи ОСОБА_12 , через 20 хвилин після прибуття ОСОБА_8 до санітарної частини СІЗО №1 м.Одеси, дав команду перевести його підзахисного до камери, де немає належних умов для медичного нагляду та догляду за хворим, чим порушив чине законодавство України та міжнародні Договора згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, оскільки Наказом № 1348/5/572 від 15.08.2014 Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі передбачено, що медичне обслуговування (амбулаторне, стаціонарне лікування, реабілітація), контроль та аналіз стану здоров`я засуджених організовуються і проводяться медичними працівниками відповідно до законодавства про охорону здоров`я, системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів в порядку, передбаченому законодавством.

Ухвалою Кіровського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2021 року було припинено дію ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2021 року.

Відповідно до даної ухвали Кіровського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2021 року філію зобов`язано у межах наданих повноважень та компетенції організовувати заходи передбачені Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам узятих під варту, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 для проведення медичного обстеження лікарем кардіологом і вирішення питання щодо лікування.

Його підзахисний у зв`язку з хронічними захворюваннями, які можуть спровокувати тяжку хворобу потребує щоденного та якісного нагляду лікарів-фахівців, якого в державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» не надають взагалі або надають не належно, чим порушують чине законодавство України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, наразі немає підстав в даний час стверджувати, про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Однак, враховуючи те, що деякі з ризиків можуть мати місце під час судового розгляду, однак вони не можуть впливати на доцільність саме тримання під вартою, і можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно до ст.181 ч.1 та ч.2 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

А тому, він захисник ОСОБА_8 , вважає, що доцільність саме такого запобіжного заходу полягає в тому, що ОСОБА_8 потребує медичного нагляду та постійного контролю за станом здоров`я, оскільки хронічні захворювання, які він має можуть спровокувати тяжку, невиліковну хворобу, якщо і надалі не буде надана належна медична допомога, наголосимо на тому, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, до його складу сім`ї входить цивільна дружина та двоє її малолітніх дітей, які перебували на його утриманні, а також є необхідність з`являтися до суду за викликом, тому домашній арешт можливо застосувати в певний період часу за місцем проживання його сім`ї.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав та просив змінити йому тримання під вартою на домашній арешт, оскільки має низку хронічних тяжких захворювань, які турбують останнього, а належного лікування обвинувачений в умовах СІЗО не отримує.

Захисник ОСОБА_7 також підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні заперчив проти клопотання захисту, вказав на його необгрунтованість, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, не має сталих виробничих зв`язків, послався на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема на те, що: перебуваючи на волі обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, здійснити вплив на потерпілого та свідків, які не були допитані по провадженню.

Заслухавши учасників судовго провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Аналізуючи доводи клопотання та досліджені з вказаного приводу докази суд враховує те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, у складі організованої групи під його, ОСОБА_8 керуванням та за участі ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та двох інших невстановлених осіб. Відповідно санкція найтяжчої статті за інкриміновані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочини, передбачає покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років, офіційно не працює, проте одружений та має двох малолітніх дітей.

При цьому, судовий розгляд щодо обвинуваченого лише розпочався, а тому вищеперелічені обставини дають достатні підстави вважати суду про наявність обґрунтованого ризику того, що ОСОБА_8 у разі зміни йому раніше застосованого запобіжного заходу на інший більш м`який, може вчинити спроби направлені на переховування від суду, так як інші учасники групи ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та двоє інших невстановлених слідством осіб перебувають у розшуку і місце їх перебування не відоме; вчинити вплив на потерпілого та свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_8 та наявністю в країні військового стану, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину Тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Враховуючи вищевикладене та обставини провадження, суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують подальшу потребу в триманні обвинуваченого під вартою, а тому суд вважає необхідним в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну його підзахисному ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого застосуванням більш м`якого запобіжного заходу суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеним вище.

Твердження захисту щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , він потребує лікування, яке неможливо надати в умовах СІЗО, та останньому на їх думку слід обрати запобіжний захід домашній арешт, суд вважає безпідставними, оскільки колегією суддів неодноразово приймались рішення про вжиття заходів для забезпечення ОСОБА_8 охорони здоров`я, зокрема надання медичного обстеження, а в разі необхідності надання невідкладного медичного лікування, копії процесуальних рішень направлялися для виконання ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а в подальшому ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» та філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях.

ОСОБА_8 перебував на обліку, знаходився на стаціонарному лікуванні та був під постійним медичним наглядом фахівців, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Інформації щодо відсутності медичних фахівців, закладів, погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 до неможливості утримуватись в умовах СІЗО, чи перебувати в судовому засіданні від філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях не надходили на ухвали суду. Крім того, суд відзначає, що посилання ОСОБА_8 на неможливість узгоджувати позицію захиcту та його захисниками, знайомитись зі справою захисник не обмежений у своїй можливості прибувати до Миколаївського СІЗО, спілкуватись із засудженим в режимі відеоконференц звязку, заяв щодо цих питань до суду не подавали.

Крім того, суд враховує і повідомлення захисту щодо того, що відносно ОСОБА_8 застосовано заходи безпеки, хоча матеріали обвинувального акту таких доказів не містять.

До того ж, захистом також не надано як до початку розгляду справи, так і в судовому засіданні беззаперечних доказів погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , а так само не надано останніми інформації щодо відсутності медичних закладів в місті Миколаєві.

Викладене вище свідчить про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 дозволяє перебувати останньому в призначених судових засідань під час розгляду кримінального провадження у суді.

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним в черговий раз вжити відповідних заходів для забезпечення ОСОБА_8 охорони здоров`я.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника, адвоката ОСОБА_6 про зміну його підзахисному ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.

Зобов`язати керівництво ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечити ОСОБА_8 та ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях проходження медичного обстеження у наступних спеціалістів: кардіолога, пульманолога, уролога-онколога, отоларинголога, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування, про що повідомити у строк до 08 травня 2023 року шляхом надання відповідних документів.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3