Справа № 522/8074/22
Провадження №1-кп/522/399/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000524 від 11.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.04.2006 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.186, ст., 69-70 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.07.2007 у зв`язку з відбуттям строку покарання, 14.02.2008 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 390 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, 30.01.2013 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 , ч.2 ст. 301, ч.2 ст.185, ст. 70, ст.72 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією порнографічної продукції, 29.03.2013 здійснив втечу з ВК-14, 07.04.2017 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 393, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання 18.06.2019 року, 21.05.2021 Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м.Кілія Одеської області, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, з середньою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, 24.09.2020 Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнена на підставі ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000524 від 11.05.2022 на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу раніше, продовжують існувати.

Захисник та обвинувачена просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Розглянувши клопотання, вислухавши думки учасників судового розгляду та перевіривши надані матеріали, суд приходить до висновку.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, офіційно не працевлаштована, не заміжня, з середньою освітою та не має міцних соціальних зв`язків.

Станом на теперішній час судовий розгляд триває, сторона обвинувачення продовжує надавати докази. Обвинувачена тримається під вартою з 12.05.2022, утім завершити судовий розгляд неможливо, оскільки до судового засідання не з`являються свідки.

Ризики, які були враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу, дещо зменшилися, утім продовжують існувати, що є підставою для застосування запобіжного заходу.

Утім, враховуючи надмірну тривалість кримінального провадження та неможливість завершення судового розгляду протягом розумного строку, суд дослідивши ключові докази, вважає за можливе застосувати на даній стадії судового процесу до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, та забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Практика ЄСПЛ встановлює, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але при цьому, Суд неодноразово зазначив, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою ( рішення у справі «Єчус проти Литви» ).

У своїх рішеннях ЄСПЛ також звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим та ризик його ухилення від слідства чи суду залишається єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому прокурор у своєму клопотанні має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції).

На цей час не встановлено нових ризиків та виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого на свободу, та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Керуючись Гл.18, ст.1-380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Звільнити обвинуваченого з під варти в залі суду.

Покласти на обвинувачену обов`язки строком на 60 діб, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

прибувати до суду за кожною вимогою;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

не відлучатися з міста Одеси без дозволу суду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;

утримуватись від спілкування з потерпілим та з особами, допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8