Справа № 159/3251/23
Провадження № 1-кп/159/439/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні: №0000209 від 01.06.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України такого, що немає судимості,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

в с т а н о в и в:

рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2017, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 28.08.2017 та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2019 року, збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі вищевказаного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2017 та зобов`язано в подальшому стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 в період часу з 01.08.2021 по 01.01.2022, ухилявся від сплати вищевказаних коштів.

Так, ОСОБА_2 в період часу з 01 серпня 2021 року по 01 січня 2022 року, будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2019, порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання малолітньої дитини у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Загальна сума заборгованості за весь період ухилення від сплати аліментів, з моменту відкриття виконавчого провадження, згідно довідки - розрахунку Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ станом на травень 2023 року включно становить 109 297, 50 (сто дев`ять тисяч двісті дев`яносто сім гривень п`ятдесят копійок) гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), обвинувачений ОСОБА_2 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.164 КК України.

Прокурором, у відповідності до вимог ч.1 ст.302 КПК України, подано клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і погоджується на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

До матеріалів обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 від 16.06.2023, в якій зазначає, що вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, визнає беззаперечно, повністю згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, просить розгляд обвинувального акта проводити у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та вказує, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з метою оспорення встановлених у результаті досудового розслідування обставин, недослідження доказів у судовому засіданні чи з підстави розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання ОСОБА_2 винуватості у вчиненому та його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і розгляд обвинувального акта за їх відсутності без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Також, до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_3 від 19.06.2023, в якій остання зазначає, що згідна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, просить розгляд обвинувального акта проводити у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та вказує, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з метою оспорення встановлених у результаті досудового розслідування обставин, недослідження доказів у судовому засіданні чи з підстави розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками кримінального провадження.

Фактичні обставини справи (дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини провадження) встановлені досудовим розслідуванням, учасниками кримінального провадження визнані та не оспорюються, а тому суд вважає їх доведеними.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що вина ОСОБА_2 доведена повністю, дії обвинуваченого органом дізнання кваліфіковано вірно за ч.1 ст.164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному центрі не перебуває, з місця проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при визначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що для виправлення, перевиховання обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, справедливим та достатнім буде обрання йому покарання у виді громадських робіт у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.164 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати за проведення експертиз - відсутні.

Речові докази - відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

Початок відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Суд роз`яснює, що вирок суду першої інстанції, ухвалений у порядку спрощеного провадження передбаченому статтями 381 та 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6