Провадження 11-кп/824/2162/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.03.2023 із визначенням застави у розмірі 3 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу було враховано тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , який є особливо тяжким, а також покарання, яке загрожує йому у разі доведення його вини у вчиненні цього злочину. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указала на те, що рішення суду не містить достатніх мотивів, які би підтверджували доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, а клопотання прокурора фактично містило формальний перелік ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Звернула увагу на те, що у супереч визначеному у даному кримінальному провадженні складу суду, який є колегіальним, головуючий суддя ОСОБА_1 , безпідставно, керуючись п. 20-5 Перехідних положень КПК України, розглянув клопотання прокурора одноособово. Апелянт звернула увагу на дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений є інвалідом 2 групи, має ряд тяжких хвороб, серед яких є ВІЛ-інфекція, має на утриманні дружину, сина, батьків похилого віку, має бездоганну репутацію, раніше не судимий.Адвокат вказала на тривалість перебування ОСОБА_8 під вартою, який утримується під вартою близько одного року та звернула увагу на численну практику Європейського суду з прав людини відповідно до якої, після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 «Харченко проти України»). На думку захисника, судом першої інстанції безпідставно завищено розмір застави, що становить близько десяти мільйонів гривень, не враховано майновий та сімейний стан обвинуваченого, вік та стан його здоров`я. Просила скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, підтвердила її доводи і просила скаргу задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її доводи необґрунтованими та просив залишити її без задоволення, а ухвалу без змін;

вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нової ухвали про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 26.01.2023 року, строк тримання обвинуваченого був визначений до 26.03.2023 року. У подальшому щодо обвинуваченого діяла інша ухвала, а оскаржувана ухвала втратила свою чинність. На день розгляду провадження судом апеляційної інстанції ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2023 року про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою фактично втратила чинність. Висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду провадження оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника ОСОБА_7 в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422? КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 рокупро продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 26 березня 2023 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4