04.05.2023 Справа № 331/2740/23
Провадження № 1-кс/331/894/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву про самовідвід судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшла заява судді ОСОБА_3 про самовідвід.

В обґрунтування заяви зазначено, що 01 травня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із Запорізької обласної прокуратури надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000491 від 22.03.2023 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023 року, головуючим у вказаному кримінальному провадженні визначено суддю ОСОБА_3 .

Як слідує зі змісту обвинувального акта, 19.03.2022 року слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 за ч. 2 ст. 111 КК України.

04.03.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

22.03.2023 року процесуальним керівником матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 19.03.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 виділені в окреме кримінальне провадження за № 0000491.

Разом з тим, нею, як слідчим суддею в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075, 23.03.2022 року приймалось рішення про надання дозволу на проведення обшуку, 04.04.2022 року приймалось рішення про надання тимчасового доступу до речей та документів, 22.07.2022 року приймалось рішення про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційцої і касаційної інстанцій.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суддею ОСОБА_3 як слідчим суддею здійснювався розгляд клопотань органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075, з якого в окреме провадження виділено кримінальне провадження № 0000491 відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тому вона не може приймати участь у розгляді провадження № 1-кп/331/434/2023, ЄУН 331/2740/23 та заявила самовідвід по вищевказаному кримінальному провадженню.

Суд, ознайомившись з доводами заяви про самовідвід, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційцої і касаційної інстанцій.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Судом встановлено, що 01 травня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із Запорізької обласної прокуратури надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000491 від 22.03.2023 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023 року, головуючим у вказаному кримінальному провадженні визначено суддю ОСОБА_3 .

Як слідує зі змісту обвинувального акта, 19.03.2022 року слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 за ч. 2 ст. 111 КК України.

04.03.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

22.03.2023 року процесуальним керівником матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 19.03.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 виділені в окреме кримінальне провадження за № 0000491.

Суддею ОСОБА_3 , як слідчим суддею в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075, 23.03.2022 року приймалось рішення про надання дозволу на проведення обшуку, 04.04.2022 року приймалось рішення про надання тимчасового доступу до речей та документів, 22.07.2022 року приймалось рішення про арешт майна.

Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 6 ч. 1) кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Існує дві вимоги щодо безсторонності суду, а саме:

- суд повинен бути суб`єктивно вільний від упередження чи зацікавленості в результаті справи;

- суд також має бути безсторонній з об`єктивної точки зору, тобто має запропонувати досить гарантій для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності (справа Фіндлей, op. Cit).

Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: «Існування безсторонності для цілей статті 6 параграф 1 повинно визначатись згідно суб`єктивного тесту, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і також згідно об`єктивного тесту, тобто встановлення, чи суддя має гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно безсторонності» (справа П`єрсак, А 53 параграф 30).

Як зауважував Суд, суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа ле Компта, ван Лейвена і де Мейра, А 43 параграф 58). До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов`язані заслуговувати на довіру учасників процесу, особливо обвинувачених.

Європейський суд стверджує в справах Делкурта (All параграф 31), П`єрсака (А 53 параграф 30) і де Куб бера (А 86 параграф 26): «... будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід». «Держави - учасниці мають більшу свободу при розгляді цивільних справ, ніж при розгляді кримінальних справ» (справа Домбо Бехеера А 274 параграф 32), тому гарантії, які, можливо, будуть необхідні для «справедливого слухання» в кримінальних справах, не можуть застосовуватись з такою самою суворістю до розгляду цивільних чи господарських справ.

В пп. 66, 67 рішення ЄС «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.03.2010 року зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ), за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність-будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III,c. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Крім того, приймає до уваги «Порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання», який розроблений з урахуванням норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів в Україні», ЗУ «Про запобігання корупції» та стандартів етичної поведінки суддів, закріплених у Кодексі суддівської етики та міжнародних актах, з метою:

-відновлення та зміцнення довіри суспільства до судової системи;

-підвищення рівня дотримання етичних стандартів в поведінці суддів;

-запобігання та врегулювання конфлікту інтересів в діяльності суддів судів загальної юрисдикції, голови та членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників;

-узгодження приватних та публічних інтересів зазначених осіб;

-забезпечення їх неупередженості та об`єктивності, надання переваги дотриманню публічних інтересів при прийнятті рішень;

-унеможливлення появи та розвитку корупції у судовій системі.

Тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 76 КПК України, вважаю що це є обставинами, які в подальшому будуть підставою для виклику сумніву у її неупередженості, а тому заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 76, 81 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 - задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України (1-кп/331/434/2023, ЄУН 331/2740/23) передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1