ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/152/23 Номер провадження 11-сс/814/561/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, а саме до 22 травня 2023 року підозрюваному:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Кременчука Полтавської області, громадянину України, з вищою освітою, інваліду II групи, маючому на утриманні неповнолітніх дітей, одруженому, непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 18.11.2019 Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.15,ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки;

-24.06.2020 Святошинським районним судом м.Києва за ч.1 ст.186 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн, який сплачений;

-13.07.2021 Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 15, ч.3 ст. 185,ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців;

-відносно ОСОБА_9 25.11.2021 направлено обвинувальний акт до Автозаводського районного суду м.Кременчука за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185 КК України по кримінальному провадженню №0001493 від 29.09.2021.Рішення по справі відсутнє.

Одночасно визначено підозрюваному заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268 400 гривень з покладенням на підозрюваного, в разі внесення застави, обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, особу підозрюваного: раніше судимий, офіційно не працює, на утриманні має неповнолітніх дітей, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 березня 2023 року та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язнання або домашнього арешту, або застави у значно меншому розмірі.

Зазначає, що судом не взято до уваги, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення органами досудового розслідування речей, що були вкрадені іншою особою, підозрюваний ОСОБА_9 є інвалідом 2 групи, одружений, його дружина- ОСОБА_10 є інвалідом 2 групи, має на утриманні двох малолітніх дітей та особу з 2 групою інвалідності старшу за 80 років.

Вказує, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим та прокурором не доведено, а визначена судом застава є непомірною.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_6 та слідчої ОСОБА_7 , які просили не задовольняти апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК У країни, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 10.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому встановлено, що близько 04 год.46 хв. 10.01.2023 ОСОБА_9 перебуваючи біля магазину «Електро-вело-мото», що за адресою: АДРЕСА_3 , який орендує ФОП ОСОБА_11 , де останній здійснює продаж електро-вело-мото техніки, реалізуючи свій злочинний умисел, повторно, в умовах воєнного стану проник в магазин «Електро-вело-мото», шляхом пошкодження ролетів невстановленим слідством предметом та розбиття скла вікна магазину за допомогою каміння, звідки таємно викрав з підвіконня електросамокати марки «PRIME 3 EES21», серійний номер 24VHL18HO3220689, червоного кольору, вартістю 14082 грн.77 коп. та електросамокат марки «SPARK CITY RIDER 8.5» DC 26V 300W 7,5H, серійний номер YTMI2103FE0250453, чорно-сірого кольору, вартістю 13 025 грн.31 коп., які належать ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму -27 108 грн. 08 коп.

23.03.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

23 березня 2023 року старший слідчий СВ В №1 КРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ризиків того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_9 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України одночасно визначив підозрюваному заставу у сумі 268 400 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необгрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), n. 32, SeriesA, № 182).

З матеріалів провадження вбачається, що необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_9 учасниками провадження не оскаржується.

У свою чергу, розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину; особи підозрюваного: раніше неодноразово судимий, станом на 24.03.2023 в Автозаводському районному суді перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000449 від 30.08.2021 про вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст.263 КК України в період іспитового строку, та в рамках вказаного кримінального провадження 01.10.22 ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука до ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з встановленням максимального розміру застави для даного злочину - 80 непрожиткових мінімумів доходів громадян. Окрім того, в провадженні Київського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0003269 від 09.04.2020 за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, на розгляд апеляційної скарги ОСОБА_9 за викликом не з`являється, що підтверджується ухвалою Київського апеляційного суду від 01.02.2023 про здійснення приводу та доставку ОСОБА_9 в судове засідання. Також судом враховано, що ОСОБА_9 не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу огляду місця події від 10.01.2023; протоколу допиту потерпілого від 10.01.2023; висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 11.01.2023 №156/23; протоколів перегляду відеозаписів від 10.01.2023,11.01.2023; протоколу обшуку від 10.01.2023; протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.01.2023, 01.02.2023 та відповідними довідками до них; протоколу огляду від 10.01.2023; протоколами огляду речей від 10.01.2023,12.01.2023; висновком експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11.01.2023 №СЕ-19/117-23/581-Д та листом до нього; протоколами проведення слідчих експериментів від 01.02.2023,02.02.2023.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні у матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_9 кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею у судовому засіданні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, які передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що виключає можливість обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, як просить апелянт - не пов`язаного з триманням під вартою.

Одночасно застосувавши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив підозрюваному заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268 400 гривень, який перевищує межу розміру застави, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину та з таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки наведений розмір застави, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , сукупності даних про його особу, ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, здатний забезпечити виконання ОСОБА_9 , який підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків. Крім того, слід зазначити, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів враховує те, що підозрюваний, як зазначає захисник, має на утриманні дружину -інваліда 2 групи, двох малолітніх дітей, бабусю з інвалідністю, проте наведені доводи не спростовують висновки слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження за клопотанням органу досудового розслідування про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_9 , про що йдеться в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407,422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 березня 2023 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4