Справа № 381/2169/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0000050, внесеному 04.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за контрактом, снайпера стрільця механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, під час підготовчого судового засідання учасниками кримінального провадження укладена угода про визнання винуватості.

Так встановлено, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому званні «сержант», перебуваючи на посаді командира зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу НОМЕР_2 окремої ракетної зенітної батареї військової частини НОМЕР_3 , приблизно о 05 год.00 хв. 24.02.2022, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. п. 2, 4, 14 Розділу I, п. п. 15, 22 Розділу II, п. 2 Розділу Х «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України № 359 від 29.06.2005, не переконавшись, що ввірені йому у службове користування зброя АКС-74 № НОМЕР_4 та боєприпаси у кількості 120 набоїв калібру 5,45 мм, перебувають при ньому, грубо порушуючи порядок та умови їх зберігання, діючи із необережністю, а саме кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи в умовах особливого періоду, залишив зброю та боєприпаси без нагляду на ліжку, вибувши при цьому до кімнати чергового підрозділу у зв`язку із сигналом тривоги.

У подальшому, згідно із витягом з журналу бойових дій командного пункту військової частини НОМЕР_3 , о 05 год. 07 хв. 24.02.2022 по розташуванню казарми завдано ракетно-бомбовий удар, під час якого ввірену для службового користування зброю АКС-74 № НОМЕР_4 та 120 набоїв калібру 5,45 мм, загальною вартістю 2643,19 грн., було втрачено. Проведеними пошуковими заходами встановити місце знаходження зброї АКС-74 № НОМЕР_4 та бойових припасів у кількості 120 набоїв калібру 5,45 мм, чи їх залишків, не вдалося.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 413 КК України, а саме, як втрата ввірених для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

04.05.2023 відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості від 04.05.2023 укладена між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника подана до суду під час підготовчого судового засідання, суд відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 474 КПК України невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Обвинувачений в судовому засіданні просив затвердити дану угоду, оскільки повністю визнав вину в інкримінованому злочині та повністю згоден з встановленими фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Від надання показань відмовився з викладених підстав.

Прокурор у судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 413 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 2 ст. 413 КК України у зазначених діях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 413 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі строком на один рік призначити покарання ОСОБА_3 у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, а саме одного року з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлені. Також при призначенні покарання сторонами угоди враховані дані про особу обвинуваченого, а саме, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, розлучений, у якого відсутні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, є учасником бойових дій, має місце реєстрації, яке не співпадає з його фактичним місцем проживанням, де останній характеризується позитивно, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, за місцем проходження служби характеризується позитивно, який має постійний офіційних дохід та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати та речові докази в справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 04.05.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 04.05.2023 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити відносно ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження строком на один рік із відрахуванням в дохід держави десяти відсотків із суми щомісячного грошового забезпечення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_6