Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2505/21
Провадження № 1-кп/945/297/23
ВИРОК

Іменем України

02 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження №000421, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2021року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 16.12.2020 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий злочин при наступних обставинах.

Так, 04.11.2021 року о 15:10 годині, ОСОБА_5 проходячи по вул.Уляни Громової, а саме біля будинку №24, в селі Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області, що належить ОСОБА_7 побачив, що останній привезли та перенесли до двору мішки з зерном пшениці. В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне збагачення шляхом заволодіння мішком з зерном пшениці, що належить ОСОБА_7 з метою його подальшого обернення на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення, ОСОБА_5 , скористався тим, що мішки з зерном залишились без нагляду, через незачинену хвіртку, пройшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав один мішок з зерном пшениці, вагою 50 кг, вартістю 8 гривень 82 копійки за 1 кг.

Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 441 гривня.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України - тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням до житла.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

В ході розгляду справи судом встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлені.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, однак відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який неодружений, офіційно непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо; стан його здоров`я, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відсутність тяжких наслідків, щире каяття ОСОБА_5 , його ставлення обвинуваченого до скоєного, який шкодує про те, що сталося.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відсутність тяжких наслідків, щире каяття ОСОБА_5 , ставлення обвинуваченого до скоєного, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та застосувати положення ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №20-997 від 15.12.2021 року) у розмірі 1544 грн 49 коп. Вказані витрати є документально підтвердженими та підлягають стягненню обвинуваченого ОСОБА_5 .

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №20-997 від 15.12.2021 року) у розмірі 1544 (одна тисяча п`ятсот сорок чотири) грн 49 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

02.06.2023