Справа № 191/1650/21
Провадження № 1-кп/191/105/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

за участю обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Зайцеве, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянин України, українець, має середню освіту, не працюючому, не навчається, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15.04.2021 приблизно о 22 годині 25 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) неповнолітній ОСОБА_5 з метою реалізації прямого злочинного умислу, направленого на таємне, викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , пройшов через хвіртку, яка знаходиться на задньому подвір`ї (зі сторони огороду), таким чином проник на територію даного домоволодіння.

Далі, 15.04.2021 о 22 годині 30 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), неповнолітній ОСОБА_5 перебуваючи на вказаній території, через відсутні двері, проник до господарського приміщення, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись у тому, що його дії носять таємний характер, діючи умисно, із корисливого мотиву, таємно, по черзі викрав чотири білих мішки наповнених брикетами для опалення, вартість яких становить 315,20 грн (триста п`ятнадцять гривень двадцять копійок), які належать ОСОБА_6 , чим завдав останній матеріальні збитки на зазначену суму.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення пішов та розпорядився ним на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, що це було в темний час доби, він повертався додому з центру. На той час проживав в с. Зайцеве з бабусею. Проходивши повз цього будинку, вирішив зайти на територію щось взяти з речей з метою продати та отримати кошти. Зайшовши на подвір`я, помітив, що в господарському приміщенні не було дверей, тому зайшов та побачив мішки з брикетами для опалення. Вирішив взяти брикети, щоб топити в будинку бабусі, на той час топити було нічим. Виніс 4 мішки з брикетами та сховав їх в заброшену пристройку. Потім працівники поліції забрали звідти мішки. Від працівників поліції дізнався, що його бачили сусіди, як він ніс мішки по вулиці. Господаря будинку він знає. Розуміє, що вчинив неправильно.

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якого гр. ОСОБА_7 повідомила, що 15.04.2021 року з 22.00 г до 23.00 г за адресою: АДРЕСА_3 невідома особа шляхом вільного доступу викрала 4 мішки по 40 кг брикетів для опалення (т. 2 а. с. 8);

протоколом огляду місця події з фототаблицею, згідно якого було проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено з поверхні кухонного столу два сліди папілярних візерунків, які поміщені до паперового конверту (т. 2 а. с. 10, а.с. 12-13);

постановою про визначення речових доказів та передачу їх на зберігання (т. 2 а. с. 11);

протоколом огляду місця події, території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де в одному з приміщень виявлені 4 білих мішки з брикетами для опалення (т. 2 а. с. 15 - 17);

постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т. 2 а. с. 18);

висновком судово-товарознавчої експертизи № 1367/21 від 21.04.2021 року, згідно якого загальна ринкова вартість 4 білих поліпропіленових мішка з брикетами для опалення вагою 38,9 кг, 39,5 кг, 39,3 кг, 39,9 кг, станом на 15.04.2021 року становила 315 грн. 20 коп. (т. 2 а. с. 31 - 33);

висновком судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-21/14520-Д від 06.05.2021 року, згідно якого сліди папілярних узорів рук розмірами 28х13 мм та 23х14 мм, які придатні для ідентифікації залишені відповідно безіменним та середнім пальцями правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 , 2003 р.н. (т. 2 а. с. 44 - 52);

постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т. 2 а. с. 53);

протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , в ході якого він пояснив та показав обставини вчиненого ним кримінального правопорушення 15.04.2021 року таким чином як вони викладені в обвинувальному акті та як він пояснив в судовому засіданні (т. 2 а. с. 103);

CD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту, який був оглянутий в судовому засіданні (т. 2 а. с. 103а).

Суд, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Так, вищезазначені показання обвинуваченої та письмові матеріали кримінального провадження узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, його наслідки, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з місця проживання та навчання характеризується задовільно, на обліку у службі у справах дітей не перебував, вину визнав повністю, матеріальна шкода відшкодована потерпілій шляхом повернення майна працівниками поліції, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Згідно досудової доповіді за наявними відомостями обвинувачений характеризується задовільно, веде нормальний спосіб життя, прокримінальної орієнтованості не виявлено. На час вчинення кримінального правопорушення проживав з бабусею, яка через похилий вік неналежно займалась вихованням онука. Його матір проживала окремо та участі у його вихованні не приймала. У 2011 році батьки неповнолітнього припинили спільне проживання та згодом у 2015 році його батько помер. Чи стали ці обставини емоційною травмою для неповнолітнього встановити не надалось можливим, оскільки у складанні досудової доповіді ОСОБА_5 та його мати відмовилися приймати участь. Зі слів потерпілої обвинувачений демонстрував байдужість до того, що відбувалося навколо нього. Але на думку органу пробації зухвала поведінка неповнолітнього не може свідчити про відсутність в нього відчуття провини, а є психологічним захисним механізмом до ворожого налаштованого оточення. Органом пробації визначено низький рівень вчинення повторного правопорушення, а тому виправлення ОСОБА_5 можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

В якості пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст. 66 КК України суд враховує вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст.67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, суд, з урахуванням вищевикладеного, виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 102 КК України покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини третьої цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Враховуючи вищевикладене, вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину у неповнолітньому віці, умови його життя та його виховання у неповноцінній родині, а також враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, після якого тяжких наслідків для потерпілої не настало, оскільки претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не заявляла, враховуючи викладені у досудовій доповіді обставини, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, без ізоляції від суспільства, а саме призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі, встановленого в санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. ст. 104, 75, 76 КК України.

Крім того, в підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого у відповідності до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі „Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись 368 - 371, 373, 374, 392, 393 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до правил ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 104 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_5 , передбачені правилами ст. 76 КК України, обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , на користь судового експерта ОСОБА_8 фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1367/21 від 21.04.2021 року на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в розмірі 300 грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , на користь Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, адреса: 49033 м. Дніпро тупик Будівельний, 1, витрати на проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-21/14520-Д від 06.05.2021 року, код бюджетної класифікації 24060300, в розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн. 72 коп.

Речові докази, що знаходяться при матеріалах провадження (т. 2 а. с. 11, 53, 54), зберігати при матеріалах кримінального провадження; що знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_6 (т. 2 а. с. 18, 20), повернути у власність потерпілій ОСОБА_6 .

Накладений ухвалою суду від 22.04.2021 року арешт на 4 білих поліпропіленових мішка з брикетами для опалення вагою 38,9 кг, 39,5 кг, 39,3 кг, 39,9 кг, які передані під зберігальну розписку ОСОБА_6 , скасувати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1