ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №639/3682/22 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: №11кп/818/439/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: приведення вироку у відповідність до вимог Закону України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 грудня 2022 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII судових рішень щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пісчанокопське Пісчанокопського району Ростовської області РФ, росіянина, громадянина України, раніше судимого:

-04.04.2016 Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

-05.12.2018 Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-21.04.2021 Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 вирок змінено, призначено на підставі ст.69-1 КК України за ч.2 ст.309 КК України 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання - 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що питання приведення раніше постановлених вироків суду щодо ОСОБА_7 до Закону України № 2617-VIII вже було вирішено ухвалами Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.05.2021 та 15.09.2021.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та зазначає, що:

-в ухвалі суду першої інстанції зазначено не всі його судимості, що перешкоджає ухваленню справедливого, правильного та об`єктивного рішення;

-розмір покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2021 за ч.2 ст.309 КК України перевищує санкцію статті;

-приведення у відповідність до вимог ЗУ №2617-VIII попередніх вироків суду не відповідають вимогам ст.5 КК України та Законам України.

Просить привести остаточне покарання з урахуванням ухвал Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.05.2021 та 15.09.2021 у відповідність до діючого законодавства.

Засуджений ОСОБА_7 , будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2, 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України, у тому числі до ч.2 ст.190 КК України.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як слідує із матеріалів провадження, судом першої інстанції було встановлено наступне.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.09.2021 вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 приведено у відповідність до ЗУ № 2617-VIII та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.309 КК України на 3 роки обмеження волі.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2018 ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 у виді 6 місяців позбавлення волі, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.05.2021 вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2018 приведено у відповідність до ЗУ № 2617-VIII та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.309 КК України на 5 років обмеження волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04.04.2016 у виді 1 місяця позбавлення волі, та ОСОБА_7 , визначено остаточне покарання, за правилами ст.72 КК України, - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2021 ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2016 у виді 1 місяця позбавлення волі, та ОСОБА_7 визначено остаточне покарання 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 змінено вирок Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2021 року та на підставі ст.69-1 КК України ОСОБА_7 зменшено розмір покарання за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2018 та визначено остаточне покарання - 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Слід відзначити, що за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2018, приведеним ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.05.2021 у відповідність до вимог ЗУ № 2617-VIII, невідбута частина покарання становила 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

30.11.2021 Харківський апеляційний суд, призначаючи остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05.12.2018 та визначив остаточне покарання 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Таким чином, доводи засудженого про те, що розмір покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2021 за ч.2 ст.309 КК України перевищує санкцію статті, є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про приведення судових рішень до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII, оскільки це питання вже було вирішено ухвалами Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.05.2021 та 15.09.2021, які набрали законної сили.

Крім того, як було вірно зазначено судом першої інстанції, вимоги засудженого про повторний розгляд такого питання не можна вважати такими, що ґрунтуються на законі, а його доводи про те, що попередні переведення вироків не відповідають вимогам Закону, колегія судді не бере до уваги, оскільки останнім з цього приводу не наведено жодних конкретних даних.

Доводи засудженого про те, в ухвалі суду першої інстанції зазначено не всі його судимості, колегія суддів не бере до уваги, оскільки суд першої інстанції вирішував питання щодо приведення до вимог ЗУ №2617-VIII саме тих судових рішень, на які засуджений посилався у своєму клопотанні.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування ухвали суду, за доводами апеляційної скарги засудженого - відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року судових рішень щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: