Справа № 203/4331/23
Провадження № 1-кс/0203/3640/2023
УХВАЛА

14 серпня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

захисника скаржника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу захисника скаржника - ОСОБА_3 в інтересах скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, заявлену в рамках кримінального провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

встановив:

08.08.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась захисник скаржника - ОСОБА_3 в інтересах скаржника ОСОБА_4 (далі - заявник, скаржник) із скаргою на бездіяльність слідчого, заявленою в рамках кримінального провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в якій заявник просить суд:

- зобов`язати слідчого розглянути клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 від 27.07.2023 року з дотриманням строку, визначеного ст. 220 КПК України, повідомити про результати розгляду клопотання.

В обґрунтування вимог скарги захисник заявника зазначила, що ОСОБА_4 є фізичною особою, на майно якої накладено арешт. Він не може вільно розпоряджатися, володіти, користуватися своїм мобільним телефоном, не має доступу до важливої для нього інформації, що зберігається на ньому, фактично позбавлений способу комунікації. Такий мобільний телефон придбано ОСОБА_4 за власні кошти, отримані ним як заробітна плата. Фактично, у зв`язку з арештом телефону, обмежено його законні права та інтереси. Так, захисник посилається на положення ст. ст. 64-2, 220 КПК України та зазначає, що слідчий допустив бездіяльність, бо не розглянув клопотання та не виніс відповідну постанову, що суперечить вимогам ст. 220 КПК України.

Тому захисник заявника звернулась до суду із скаргою на бездіяльність слідчого.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 08.08.2023 року, судову справу №203/4331/23, провадження №1-кс/0203/3640/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду - 19.08.2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 10.08.2023 року було відкрито провадження у справі за скаргою та зобов`язано відповідальних осіб надати суду матеріали кримінального провадження №0000407 для огляду у судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 14.08.2023 року, з`явилась захисник скаржника.

Слідчий не з`явився, хоча був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги належним чином, подав до суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

При цьому слідчий не виконав вимоги ухвали суду від 10.08.2023 року в частині надання матеріалів кримінального провадження №0000407 для огляду у судовому засідання в межах вимог скарги, проте у клопотанні про розгляд справи за його відсутності висловив свою правову позицію по суті вимог скарги, відповідно до якої послався на положення ст. ст. 220, 221 КПК України, та зазначив, що ані ОСОБА_4 , ані його захисник ОСОБА_3 не мають процесуального статусу у кримінальному провадженні, а тому клопотання захисника ОСОБА_3 не підлягає розгляду, а тим більше задоволенню.

Слідчий суддя, заслухавши думку захисника заявника, враховуючи положення ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності слідчого.

Під час судового засідання захисник скаржника підтримала вимоги скарги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснила суду таким чином, як про це зазначено вище. При цьому захисник зазначила, що ОСОБА_4 є третьою особою у кримінальному провадженні, права якої обмежуються, бо він є власником майна, на яке накладено арешт.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, перебуває кримінальне провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

26.04.2023 року старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_5 за погодженням з прокурором склав на адресу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська клопотання про арешт майна, в якому просив суд, в тому числі застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000407 від 10.11.2022 року, зокрема, на: мобільний телефон Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів та подальшого проведення відповідних балістичних експертиз, та вилучення предметів буде мати доказове значення для кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (слідчий суддя - ОСОБА_6 ) від 28.04.2023 року, справа №203/4731/22, провадження №1-кс/0203/2002/2023, було частково задоволено клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим 25.04.2023 року під час обшуку, в тому числі за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2023 року, справа №203/4731/22, провадження №11-сс/803/1191/23, апеляційні скарги представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 було залишено без задоволення, та ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України - залишено без змін.

Ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2023 року, справа №203/4731/22, провадження №1-кс/0203/2002/2023, набрала законної сили станом на 01.06.2023 року.

28.07.2023 року захисник заявника звернулась до слідчого із клопотанням про надання документа про призначення експертизи від 27.07.2023 року. Вказане клопотання від 27.07.2023 року було отримано слідчим - 28.07.2023 року, а також направлено на офіційну електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, та особисто слідчому засобами електронного зв`язку - 27.07.2023 року, що підтверджується роздруківкою з сайту електронної пошти захисника.

У відповідь на клопотання захисника скаржника від 27.07.2023 року слідчий направив адвокату ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , лист-відповідь від 02.08.2023 року за вих. №13-03-14933/23 в електронному виді на електронну адресу захисника, в якій зазначив, що клопотання від 27.07.2023 року про надання інформації та копій матеріалів кримінального провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КПК України не підлягає розгляду.

Суд зазначає, що відповідно до статті 7 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з частинами 1, 3 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до положень частин 1, 3, 5, 6 статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути , зокрема, особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються , зокрема, документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, користується процесуальними правами третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інтереси якої він представляє.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладеного вище вказує, що положеннями КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний розглянути клопотання, в тому числі іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, в строк не більше трьох днів з моменту подання, задовольнити його за наявності відповідних підстав, а про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Водночас у ході судового розгляду скарги судом було встановлено, що слідчий у кримінальному провадженні №0000407 допустив бездіяльність, бо не розглянув клопотання представника іншої особи, права якої обмежуються у кримінальному провадженні, не виніс вмотивовану постанову в порядку, визначеному ст. 220 КПК України, за результатами розгляду клопотання захисника заявника від 27.07.2023 року. При цьому суд відхиляє як безпідставні твердження слідчого про те, що клопотання ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_3 не підлягає розгляду. Оскільки відповідно до вимог ст. ст. 64-2, 220 КПК України, ОСОБА_4 є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, а ОСОБА_3 як його захисник (адвокат) є його представником.

Тобто клопотання захисника заявника станом на момент його звернення до суду залишається нерозглянутим слідчим по суті.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення у повному обсязі скарги захисника скаржника - ОСОБА_3 в інтересах скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, заявлену в рамках кримінального провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Керуючись ст. ст. 64-2, 220, 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу захисника скаржника - ОСОБА_3 в інтересах скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, заявлену в рамках кримінального провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, - задовольнити повністю.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, у кримінальному провадженні №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, розглянути клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 27.07.2023 року в порядку, визначеному ст. 220 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 14.08.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1