Справа № 357/3366/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

здійснивши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000976, яке внесене до ЄРДР 28 лютого 2023 року, стосовно:

ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, дітей не має, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року, за ч. 2 ст. 185 ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року, за ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік;

3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців, яке відбув повністю;

4) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ТОВ «Вигідна Покупка»,

представник потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до ст. 1 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України за № 133/2022 від 14 березня 2022 року, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України віл 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Разом з цим, відповідно до Указу Президента України за № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, затвердженим Законом України від 23 серпня 2022 року № 2500-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 серпня 2022 року строком на 90 діб до 21 листопада 2022 року.

Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб до 19 лютого 2023 року.

Указом Президента України від 14 лютого 2023 року № 2915-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Встановлено, що 28 лютого 2023 року о 11 годині 08 хвилин ОСОБА_4 перебував в приміщенні магазину «Аврора», ТОВ «Вигідна покупка» (), який розташований за адресою: Київська область, місто Біла Церква, бульвар Олександрійський 66, та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих. скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, викрав пристрій зарядний «Power Bank 10000 mAh» вартістю 599 гривень 00 копійок (без ПДВ), який помістив до зовнішнього карману куртки.

Однак, ОСОБА_4 не вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин що не залежали від його волі. оскільки цього ж дня близько 11 годині 18 хвилин був помічений та зупинений на виході із вище вказаного магазину охоронцем.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, оскільки ОСОБА_4 не вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, вчинення якого карається позбавленням волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини його вчинення, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, на обліку військовозобов`язаних не перебуває, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, неможливе без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства і йому необхідно призначити мінімальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Суд вважає, що призначення більш суворого покарання ОСОБА_4 не є доцільним, а призначеного буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки він вину визнав, щиро каявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Судом установлено, що згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, ОСОБА_4 засуджений за злочини передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки,

Отже, кримінальне правопорушення за цим вироком, вчинене ОСОБА_4 у період відбуття ним іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Отже, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин, до завершення іспитового строку, визначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, суд визначає йому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Судом підстав, передбачених КК України, для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, не установлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання речових доказів та доручення до кримінального провадження від 24 березня 2023 року, визнано речовими доказами: кепку чорного кольору, на якій білими нитками вишитий напис: «UFC ULTIMATE FIGHTING CHAMPIOSHIP».

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від 14 березня 2023 року, вона йому повернута.

Згідно із постановою про визнання речових доказів та доручення до кримінального провадження від 28 лютого 2023 року, визнано речовим доказом: пристрій зарядний POWER BANK 10000 mAh model RPP-96, що перебуває в коробці червоного кольору.

Відповідно до розписки ОСОБА_6 , він отримав вище зазначений предмет на зберігання.

Отже, згідно із п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх належить вважати повернутими власникам.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки прокурором такого клопотання не заявлялося.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати до покарання призначеного цим вироком, невідбуту частину покарання призначеного ОСОБА_4 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 , після приведення вироку до виконання.

Речові докази: пристрій зарядний POWER BANK 10000 mAh model RPP-96, що перебуває в коробці червоного кольору; кепку чорного кольору, на якій білими нитками вишитий напис: «UFC ULTIMATE FIGHTING CHAMPIOSHIP», - залишити власникам.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області