Дата документу 19.06.2023 Справа № 331/1941/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1941/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/998/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 червня 2023 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Єлизаветівка Приморського району Запорізької області, українки, громадянки України, незаміжньої, маючої вищу освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 червня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тяжкістю можливого покарання за інкриміновані злочини, передбаченого законодавством, відсутністю на утриманні у обвинуваченої малолітніх та неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, чи інших стримуючих факторів, умови військової обстановки в Запорізькій області, що свідчить про те, що ризик можливого переховування обвинуваченої від суду не зник та не зменшився.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування своєї скарги вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначає, що підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 стала наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що вона може переховуватися від суду, однак про намір переховуватися можуть свідчити дані про придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи чи оформлення закордонного паспорту, розпродаж майна, висловлювання намірів виїхати.

Зауважує, що судом першої інстанції не бралася до уваги практика ЄСПЛ, яка зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти.

Крім того зазначає, що у ОСОБА_6 під час затримання був вилучений паспорт громадянина України та закордонний паспорт, відтак, без наявності документів, які підтверджують особу ОСОБА_6 не зможе навіть пересуватися по м. Запоріжжя.

Звертає увагу на те, що згідно постанови КМУ №1455 від 29 грудня 2021 року «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях де введено воєнний стан» в м. Запоріжжі створені військові комендатури через які можна отримати дозвіл на виїзд на тимчасову окуповану територію, списик обов`язково погоджуються з УСБУ в Запорізькій області.

Вказує, що на цей час винайнято сином для ОСОБА_6 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , де вона може мешкати на період проведення судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що на підтвердження ризику переховування, суд першої інстанції вказує на відсутність дітей, проте, у обвинуваченої є син, з яким вона постійно спілкується.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану її захисником апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав, у зв`язку зі ч. 4 ст. 405 КПК України його відсутність не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився та вказав про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії умисних тяжких та особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, а також суворість покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, з конфіскацію майна, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк 15 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, ризик переховування від суду не зменшився.

Крім того, із матеріалів провадження випливає, що зареєстрованим місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_6 є тимчасово окупована територія, де обвинувачена, маючи відповідні зв`язки та досить широке і впливове коло знайомих, здобуті нею під час виконання своїх повноважень як депутата місцевої ради, може створити всі умови для організації свого переховування, що в сукупності вказує на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який досі існує та не зменшився з часом.

Відтак, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який продовжує існувати.

На переконання колегії суддів, встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду.

Щодо посилання сторони захисту на орендоване житло в м. Запоріжжі для обвинуваченої ОСОБА_6 , то слід вказати на те, що договір оренди житла за адресою: АДРЕСА_3 був укладений тільки 26 травня 2023 року, тобто в день подання до суду першої інстанції клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу та строк такого договору становить лише 2 місяці, а саме, з 27 травня 2023 року по 27 липня 2023 року (а.с. 145), що не свідчить про намір обвинуваченої довготривалого користування орендованим житлом.

Між іншого, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що раніше стороною захистом вказувалось інше орендоване житло для обвинуваченої ОСОБА_6 , що в сукупності свідчить про відсутність у останньої постійного місця проживання в межах міста Запоріжжя, що спростовує відповідні доводи захисника.

Доводи про те, що обвинувачена ОСОБА_6 має сина, з яким спілкується, не можуть бути підставою для застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Разом з тим, слід зазначати, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тільки тримання під вартою.

Отже, враховуючи доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України до обвинуваченої ОСОБА_6 на даний час може бути застосований тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при вирішенні питання про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 червня 2023 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4