Справа №752/6752/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4762/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

16 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09.09.2023 року включно без визначення застави,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт в рамках кримінального провадження №0000595 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 185, ч.ч. 2,3,4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09.09.2023 року включно, без визначення застави.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на тримання під вартою із внесенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 536 800 грн. (2 684 200) з перерахуванням 50 % від цієї суми, а саме: 268 400 гри на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (для зарахування коштів у національній валюті). Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: не відлучатись із міста проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі паспорт громадянина Азейбарджанської республіки; утримуватися від спілкування з можливими свідками, потерпілими, іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні; інші обов`язки на розсуд суду (носіння електронного засобу контролю).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а прокурором не надано жодних конкретних доказів щодо підтвердження їх існування. Щодо такого ризику, як те, що ОСОБА_6 є громадянином іншої держави та не має постійного місця проживання, зауважує, що відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Крім того, ст. 47 Основного Закону говорить, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Вважає, що вказівка на іноземне громадянство обвинуваченого та на відсутність у нього власного житла є дискримінаційним підходом. Щодо такого ризику, що підзахисний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зазначає, що її підзахисний в минулому є несудимою особою, ніколи не переховувався в минулому, не чинив опору при затриманні, не вчиняв спроб щодо переховування. Жодні докази такої поведінки прокурором не наведені. Щодо ризику впливу на свідків та потерпілих, вважає, що суд може визначити додатковий обов`язок обвинуваченому - утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у справі. Щодо ризику спілкування з іншими підозрюваними, то особа, якій була вручена підозра у цій справі, а саме ОСОБА_8 - помер її підзахисний може вчинити новий злочин, то знову ж таки, варто сказати, що це є припущенням. Звертає увагу суду, що обвинувачений є особою, яка раніше не була засуджена. Вважає, що саме застава у виді значної суми коштів і є гарантією від вчинення нових злочинів. Щодо сімейного стану обвинуваченого, то прокурор (слідчий) не встановив дійсно сімейний стан обвинуваченого, хоча мав це зробити. Зазначає, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Приморським районним у місті Одесі ВДРАЦСі ПМУ МЮ (м. Одеси) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.03.2021 перебуває у зареєстровану шлюбі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо такого ризику, як невизнання обвинуваченим своєї вини, то просить врахувати висновки рішення ЄСПЛ «Клітин проти України», де вказано, що не бажання давати зізнавальні покази та невизнання своєї вини не можуть бути підставою для взяття під варту. Щодо твердження ж про те, що її підзахисний є особливо небезпечним для суспільства, адже вчинив особливо небезпечні злочини, зазначає, що такий висновок можна зробити тільки коли буде наявний вирок суду, що набрав законної сили, адже в цьому і полягає принцип презумпції невинуватості. Крім того зазначає, що причетність її підзахисного до зґвалтування не підтвердилась висновком експертизи. Зважаючи на введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, воєнні дії по всій території України, оголошення і проведення загальної мобілізації, обвинувачений, зважаючи на необхідність підтримання обороноздатності української армії з метою надання відсічі збройній агресії та сприяння обороні України шляхом максимально широкого залучення грошових коштів для забезпечення воєнної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності держави, стримування і відсіч агресії; 3 урахуванням особи підозрюваного та майнового стану його родини, а також ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає за можливе визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Оскільки апеляційна скарга захисника не містила клопотання про розгляд за участю сторін, відтак, така апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 422-1 КПК України без участі сторін.

Перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочинів, які йому інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Крім того, перебування обвинуваченого у зареєстровану шлюбі не може слугувати гарантією відсутності у обвинуваченого наміру переховуватись від суду та органів слідства, наміру вчинити інше кримінальне правопорушення чи незаконно впливати на свідків та потерпілих в цьому кримінальному правопорушенні та не виключає можливість продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд взяв до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та правильно прийшов до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Посилання в апеляційній скарзі захисника щодо необґрунтованого незастосування судом першої інстанції застави при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на переконання колегії суддів є неспроможним, оскільки ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, насильницького злочину, серед інших особливо тяжких злочинів, а тому суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, в даному випадку, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, обставини, які зазначені захисником в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції захисником не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись положеннями ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09.09.2023 року включно без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя