ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 Справа №607/11649/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0000094 від 04 червня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.06.2023 близько 13:00 год., неподалік дитячого майданчику, що по вул. Галицька у с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення фізичного болю ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 03.06.2023 близько 13:00 год., перебуваючи по АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту із ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно долонею правої руки наніс один удар в ліву ділянку голови ОСОБА_5 , чим завдав їй фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України - тобто умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо міри покарання обвинуваченому просила призначити йому найсуворіше покарання із передбачених санкцією статті обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, зокрема, наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у вигляді штрафу.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування у даному випадку інших видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.126 КК України, а саме у виді громадських чи виправних робіт, оскільки такі, на переконання суду, будуть явно несправедливими через суворість, а також не призведуть до виправлення обвинуваченого.

На думку суду, покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: CD-R диск, на якому міститься відеозапис за 03.06.2023 по факту спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, який згідно з постановою дізнавача від 05.06.2023 зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000094 від 04.06.2023, слід залишити при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 349, 370, 374 КПК України, ст.ст.50, 65, 126 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: CD-R диск, на якому міститься відеозапис за 03.06.2023 по факту спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, який згідно з постановою дізнавача від 05.06.2023 зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000094 від 04.06.2023, слід залишити при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1