Дата документу 11.07.2023 Справа № 334/6585/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/6585/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/837/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Москва, російська федерація, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26 травня 1992 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання покарання на 2 роки;

- 13 жовтня 1993 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.143, ст.43 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, з конфіскацією майна. Ухвалою Запорізького обласного суду від 15 листопада 1993 року ст. 43 КК України з вироку виключена, засуджений за ч.2 ст.143 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, з конфіскацією майна;

- 20 серпня 1997 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 229-6 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- 16 січня 1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців, з конфіскацією майна. Звільнений 11 вересня 1999 року відповідно до Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року;

- 23 серпня 2000 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки;

- 18 лютого 2004 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1, ч.2, ч.3, ч.4, ч.5 ст. 185, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією майна. Звільнений 27 листопада 2009 року постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2009 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 2 місяці 20 днів;

- 04 квітня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Звільнений умовно-достроково 22 березня 2013 року постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 березня 2013 року з невідбутим строком покарання 10 місяців 28 днів;

- 06 січня 2015 року Орджонікідзевским районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 30 січня 2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 04 листопада 2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2015 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 02 лютого 2016 року рішенням Апеляційного суду Запорізької області скасовано вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року та визначено рахувати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. В порядку ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано не відбуте покарання за вироком Орджонікідзького районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2015 року та Комунарського районного суду від 30 січня 2015 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. У порядку ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього тримання під вартою з 23 липня 2015 року по 02 лютого 2016 року з розрахунку один день за два дня позбавлення волі. Звільнений 25 червня 2018 року умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 6 місяців 10 днів;

- 23 січня 2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки та 3 місяці. Звільнений 14 квітня 2021 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 8 місяців 22 дні;

- 30 листопада 2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 лютого 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2022 року у виді 200 годин громадських робіт, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 25 грудня 2022 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішена доля речових доказів.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 вересня 2022 року на велосипед «Olympic 24 cpeed» в рамі темно синього кольору скасовано.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду змінити, пом`якшивши його та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вину він визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, перед потерпілою вибачився, злочин вчинив через складні сімейні обставини.

Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги зазначені обставини під час призначення йому покарання.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити, пом`якшивши призначене покарання, у зв`язку із тим, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; застосувати положення ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд у вироку при призначенні обвинуваченому покарання зазначив про наявність пом`якшуючих обставин. Разом з цим, вказані обставини судом враховані не в повній мірі та призначено покарання, яке, на думку обвинуваченого, не відповідає його особі та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Крім того, судом першої інстанції не враховано як пом`якшуючу обставину добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, що виражалося у викупі викраденого велосипеду для повернення його потерпілій; не враховано дані про особу обвинуваченого, який перебуваючи в умовах слідчого ізолятора, займається суспільно - корисною працею за спеціальністю електрозварювальник, у зв`язку із чим зі слів ОСОБА_6 працівниками слідчого ізолятора на адресу Ленінського районного суду м.Запоріжжя буда направлена характеристика, і стороною захисту заявлено клопотання про відкладення судового засідання, оскільки вказаний характеризуючий документ є важливим для призначення покарання. В задоволенні клопотання було відмовлено.

Отже, на думку захисника, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з вироком суду, 07 вересня 2022 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був запрошений працівниками правоохоронних органів для участі у проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , в якості понятого. У подальшому, під час проведення обшуку у останнього виник умисел на викрадення чужого майна, а саме: велосипеда «Olympic 24 cpeed», який на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 того ж дня приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану за допомогою дерева проник на територію домоволодіння за вище вказаною адресою, де таємно викрав «Olympic 24 cpeed», вартість якого становить 3266, 67 грн, після чого, забравшись на дах гаражу покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, його відношення до вчиненого, який щиро розкаюється у вчиненому.

Обставинами, що пом`якшують покарання судом встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з реальним його відбуванням.

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, фактично були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку від 30 листопада 2022 року Ленінського районного суду м. Запоріжжя, судом обґрунтовано призначено остаточне покарання обвинуваченому із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

З урахуванням викладеного, фактичних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого правопорушення, відомостей про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в т.ч. за аналогічні злочини, до нього застосовувались положення ст.75 КК України та умовно-дострокове звільнення, проте, він продовжував вчиняти злочини, підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не убачається.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405,407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 лютого 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4