ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1602/23 Справа № 210/484/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2023 р. про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2023 р. було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що ухвала суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що своєю поведінкою він довів, що став на шлях виправлення, отримує заохочення, працює, має плани жити після звільнення нормальним життям з родиною. Зауважує, що оскільки він відбув більшу частину покарання, то заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2011 р. за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.03.2012 р. вирок залишено без змін.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 працевлаштований різноробітником банно-прального комплексу установи, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Намагається виконувати роботи із благоустрою установи. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Під час відбування покарання в установах виконання покарань мав 17 стягнень та 9 заохочень.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» залучається до участі у виховних заходах, які проводяться в установі.

Згідно ст.ст. 125, 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до загальноосвітнього навчання не залучався у зв`язку з наявністю відповідного освітнього рівня. До професійно-технічного навчання не виявив бажання бути залученим.

Відповідно до ст. 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з близькими шляхом телефонних переговорів.

30.11.2017 року засуджений був розглянутий на комісії в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія» (№ 26) відповідно до статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, у зв`язку із невідповідністю оцінки ступеню виправлення, а саме "не стає на шлях виправлення" йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації.

30.11.2018 року засуджений був повторно розглянутий на комісії в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія» (№ 26) відповідно до статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, у зв`язку із невідповідністю оцінки ступеню виправлення, а саме "не стає на шлях виправлення" йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації.

06.12.2019 року засуджений був повторно розглянутий на комісії в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія» (№ 26) відповідно до статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, у зв`язку із невідповідністю оцінки ступеню виправлення, а саме "не стає на шлях виправлення" йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації.

05.03.2020 року засуджений був розглянутий на комісії в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія» (№ 26) відповідно до статті 82 Кримінального кодексу України, у зв`язку із невідповідністю оцінки ступеню виправлення засудженого, а саме "не став на шлях виправлення", йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

03.06.2021 року засудженого було розглянуто на комісії установи згідно зі статтею 81 Кримінального кодексу України, у зв`язку із наявністю діючого стягнення, йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення належною поведінкою за весь період відбування покарання, характеризується посередньо, не виявляв бажання до професійно-технічного навчання, через що у колегії не має підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою систематично доводить своє виправлення.

Виконання засудженим ОСОБА_7 покладених на нього КВК України обов`язків, зокрема дотримання в чистоті спального місця, ввічливе ставлення до інших засуджених, виконання вимог представників установи виконання покарань входять до імперативних обов`язків засудженого та не виділяє його окремих позитивних рис.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження є безпідставними, оскільки сам факт відбуття покарання у розмірі, з якого законодавець передбачає диспозитивне право застосувати до засудженого положення ст. 81 КК України не зобов`язує суд застосувати даний захід правового пом`якшення стану засудженого автоматично, суд оцінює всі обставини в сукупності, зокрема характеристику засудженого, його поведінку, стиль життя в умовах ізоляції, тощо.

Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги в частині планування життя засудженим після відбуття покарання, адже при оцінці можливості застосувати положення ст. 81 КК України суд враховує обставини, що наявні на даний час, а не в майбутньому.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково. Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2023 р. про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Судді: