ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2111/20

Провадження № 11-кп/4820/298/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211 від 15.02.2020 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2020 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коцюбинчики, Чортківського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм в Управлінні охорони здоров`я Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень ( в редакції закону № 2617- VІІІ від 22 листопада 2018 року).

Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід не обирався.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець Подільського міськрайонного Хмельницької області від 19 березня 2020 року - скасовано.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 471 грн. 03 коп.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 в першій половині дня 08 лютого 2020 року, знаходячись на території Комунального некомерційного підприємства «Лікувальний діагностично-консультативний центр» Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, який розташований по вул. Матросова, 17 в місті Кам`янець-Подільському Хмельницької області, помітивши припаркований неподалік двоповерхового приміщення вказаного підприємства автомобіль марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який на праві нотаріально-посвідченої довіреності ВСА№520689 від 04 березня 2005 року, знаходиться в користуванні та розпорядженні потерпілого ОСОБА_8 , прийняв рішення незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.

Тоді ж, 08 лютого 2020 року реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_7 прибув на власному автомобілі марки ВАЗ, моделі 2107, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , на територію Комунального некомерційного підприємства «Лікувальний діагностично-консультативний центр» Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, який розташований по вул. Матросова, 17, в місті Кам`янець-Подільському, Хмельницької області та ввівши в оману ОСОБА_9 повідомивши останньому неправдиві відомості про придбання автомобіля марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 та попросив останнього допомогти відбуксирувати вказаний автомобіль, на що ОСОБА_9 погодився.

В подальшому, цього ж дня близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи їх наслідки, причепив за допомогою буксирувального тросу до свого автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, номерний знак НОМЕР_4 , вищевказаний автомобіль потерпілого ОСОБА_8 , за кермо якого сів ОСОБА_9 , та перебуваючи за кермом власного транспортного засобу, діючи умисно, із корисливих мотивів, таємно, протиправно, всупереч волі власника автомобіля, шляхом його буксирування, незаконно заволодів автомобілем потерпілого марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на загальну суму 26 710 гривень.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині вирішення питання про долю речового доказу та спеціальну конфіскацію, що стосується автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору, 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_4 та номером кузову НОМЕР_5 скасувати, та ухвалити новий вирок, конфіскувати у власність держави автомобіль марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору, 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_4 та номером кузову НОМЕР_5 . В решті вирок залишити без змін.

Зазначає, що згідно обвинувального акту та рішення суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні умисного, незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за допомогою автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_4 , власником якого, на момент вчинення злочину, є обвинувачений, однак суд прийшов до необґрунтованого висновку, що вказаний транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності обвинуваченого ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_10 , у зв`язку з чим підстави застосування спеціальної конфіскації відсутні, оскільки факт набуття права спільної сумісної власності подружжя регулюється в порядку цивільного судочинства.

На думку апелянта, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, тому допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, в частині незастосування спеціальної конфіскації і визначення долі речового доказу в порядку ст. ст. 96-1, 96-2, 100 КК України до автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_4 , та номером кузова НОМЕР_5 , як до знаряддя вчинення злочину, без допомоги якого ОСОБА_7 фактично був би позбавлений можливості вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, яка підтримав апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, пояснення обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, за викладених у вироку обставин, є обґрунтованим та не оспорюються в апеляційній скарзі, як не оспорюється і правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.289 КК України.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 в першій половині дня 08 лютого 2020 року, знаходячись на території Комунального некомерційного підприємства «Лікувальний діагностично-консультативний центр» Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, який розташований по вул. Матросова, 17 в місті Кам`янець-Подільському Хмельницької області, помітивши припаркований неподалік двоповерхового приміщення вказаного підприємства автомобіль марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який на праві нотаріально-посвідченої довіреності ВСА№520689 від 04 березня 2005 року, знаходиться в користуванні та розпорядженні потерпілого ОСОБА_8 , прийняв рішення незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.

Тоді ж, 08 лютого 2020 року реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_7 прибув на власному автомобілі марки ВАЗ, моделі 2107, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , на територію Комунального некомерційного підприємства «Лікувальний діагностично-консультативний центр» Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, який розташований по вул. Матросова, 17, в місті Кам`янець-Подільському, Хмельницької області та ввівши в оману ОСОБА_9 повідомивши останньому неправдиві відомості про придбання автомобіля марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 та попросив останнього допомогти відбуксирувати вказаний автомобіль, на що ОСОБА_9 погодився.

В подальшому, цього ж дня близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи їх наслідки, причепив за допомогою буксирувального тросу до свого автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, номерний знак НОМЕР_4 , вищевказаний автомобіль потерпілого ОСОБА_8 , за кермо якого сів ОСОБА_9 , та перебуваючи за кермом власного транспортного засобу, діючи умисно, із корисливих мотивів, таємно, протиправно, всупереч волі власника автомобіля, шляхом його буксирування, незаконно заволодів автомобілем потерпілого марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на загальну суму 26 710 гривень.

Відповідно до положень ч. 9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 3,4 ч.1 ст.96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Водночас, згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

У статті 8 КПК України зазначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Отже, при застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».

Встановлено, що автомобіль «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_4 , був придбаний у 2014 році під час зареєстрованого у 1987 році шлюбі обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 ), що в силу ст. 74 Сімейного кодексу України означає, що транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності вказаних осіб, а також відповідно до положень ст. 183 Цивільного кодексу України, вказаний автомобіль є неподільною річчю і виділити з нього частку ОСОБА_7 для спеціальної конфіскації неможливо.

Водночас, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 показала, що спірний автомобіль був також у її користуванні, на придбання вказаного автомобіля були використані грошові кошти подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також грошові кошти батьків ОСОБА_10 , щодо використання вказаного автомобіля ОСОБА_7 під час здійснення інкримінованого злочину ОСОБА_10 не знала і не могла знати, а позбавлення її права на користування належним їй автомобілем суттєво вплине на її права, оскільки за станом здоров`я вона потребує користування автомобілем, оскільки іншим транспортом вона пересуватись не може.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено той факт, що власник автомобіля ОСОБА_10 не знала про використання його як знаряддя злочину, а стороною обвинувачення не було доведено, що ОСОБА_10 знала чи могла б знати про незаконне використання ОСОБА_7 транспортного засобу.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 96-2 КК України, якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Колегією суддів встановлено, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.289 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в якості знаряддя вчинення цього злочину ОСОБА_7 було використано автомобіль марки ВАЗ, моделі 2107, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Зі змісту оскаржуваного вироку видно, що всупереч наведеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, суд положень ст.ст. 96-1, 96-2 КК України не застосував, натомість повернув автомобіль ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку судової транспортно товарознавчої експертизи №1288/23-26 від 21.07.2023 ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору, 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_4 та номером кузова НОМЕР_5 станом на 08 лютого 2020 року складає 18564 грн. 58 коп.

З огляду на викладені обставини та допущені судом порушення, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України стягнути у власність держави з ОСОБА_7 грошову суму в розмірі 18564 грн. 58 коп., що становить ринкову вартість автомобіля, який підлягав спеціальній конфіскації.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави слід стягнути процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2020 року в частині вирішення питання про долю речового доказу та спеціальну конфіскацію, що стосується автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору, 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_4 та номером кузову НОМЕР_5 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України стягнути у власність держави з ОСОБА_7 грошову суму в розмірі 18564 грн. 58 коп., що становить ринкову вартість автомобіля, який підлягав спеціальній конфіскації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави 5735, 52 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3