Справа №705/861/18
1-кп/705/120/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2023 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Липовецького району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, без постійного місця проживання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 24.01.2018 року близько 07 години 30 хвилин, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 спить, шляхом вільного доступу, із стільця, який знаходився поряд із ліжком потерпілої, таємно викрав мобільний телефон «Huawei Y5 II Gold», ринкова вартість якого становить 2547 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного телефону «Київстар», вартістю 25 гривень, що належить ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2572 гривні 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що викладене згідно обвинувального акту обвинувачення повністю відповідає обставинам справи. Зазначив, що дійсно в кінці січня 2018 року перебував у квартирі АДРЕСА_2 . У цій же квартирі знаходилася ОСОБА_5 , і поки вона спала, він вирішив забрати собі належній останній мобільний телефон, який лежав на стільці у кімнаті. На цей час у вчиненому щиро кається, розуміє тяжкість вчиненого та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази повністю відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють зміст обставин скоєного кримінального правопорушення, що ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєнні кримінального правопорушення, повністю підтверджується доказами добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, обставини його вчинення, дані, що характеризують особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 23 років, осудний, не одружений, офіційно не працевлаштований, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра згідно довідок Бершадської ЦРЛ Вінницької області, відповідно до характеристики виконавчого комітету Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області за місцем реєстрації характеризується позитивно, на час вчинення кримінального правопорушення не мав судимості, але був засуджений 24.12.2020 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 407 КК України з застосуванням ст. 75 КК України, в подальшому іспитовий строк скасовано та направлено для виконання покарання за вироком суду.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище обвинуваченого та дані що характеризують його особу, суд вважає доцільним у вказаному випадку призначити ОСОБА_4 покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді обмеження волі на певний строк у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 було вчинено 24.01.2018 року, тобто до ухвалення вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.12.2020 року, яким він засуджений за ч. 4 ст. 407, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням, в подальшому ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.08.2021 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано, ОСОБА_4 направлено для відбуття покарання у виді 3 років позбавлення волі, однак на момент розгляду судом даного кримінального провадження призначене покарання за попереднім вироком фактично ОСОБА_4 не відбував, тому остаточне покарання за цим вироком обвинуваченому необхідно призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що останній засуджується до реального відбування покарання у виді позбавлення волі, в межах вказаного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, а тому, з метою забезпечення виконання вироку та запобігання можливим спробам ОСОБА_4 переховуватись від суду, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 65, 100, 349, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.12.2020 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», взявши під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування призначеного за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) ОСОБА_4 у межах цього кримінального провадження з 03.05.2023 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов та процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон «Huawei Y5 II Gold» та сім-карту мобільного оператора «Київстар» повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1