КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 червня 2023 року, апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді голови Макарівського районного суду Київської області, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

за участі: прокурора захисників в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2023 року у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000416 від 26.05.2023

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила забезпечити участь ОСОБА_6 у розгляді апеляційної скарги вирішивши питання про його доставку до Київського апеляційного суду. Скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Сторона захисту вважає, що підозра необґрунтована, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Зокрема, з матеріалів долучених до клопотання вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР став рапорт патрульного поліцейського від 26 травня 2023 року (с.16 матеріалів клопотання), в якому він повідомляє про подію ДТП в результаті якої загинула людина. Однак, будь-які відомості, щодо перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння відсутні, при цьому, сторона захисту не заперечує можливого наявну факту порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_6 .

На думку захисника, в ухвалі слідчого судді безпідставно зазначені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що протягом 2008 - 2023 років ОСОБА_6 неодноразово виїжджав за межі України, однак чотири виїзди судді за кордон протягом п`яти років, два з яких - це службові відрядження.

Також, надуманими є твердження про наявність у підозрюваного за кордоном стійких соціальних зв`язків та місць у яких він може проживати.

Крім того, захисник вважає необґрунтованим зазначений в ухвалі слідчого судді ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на протокол освідування особи від 26 червня 2023 року (с. 80 матеріалів клопотання) з відповідним відеозаписом та зауваженнями. На цьому відеозаписі зафіксовано позицію органу досудового розслідування щодо відсутності необхідності отримання від ОСОБА_6 будь-яких інших додаткових доказів.

Щодо ризику впливу на свідків зазначає, що на обґрунтування клопотання, долучено протоколи допитів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (представники ТУ Служби судової охорони), військовослужбовців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , патрульної поліцейської ОСОБА_14 . За змістом долучених протоколів допитів, жоден з зазначених свідків не був безпосереднім очевидцем пригоди, не повідомив деталей такої пригоди (які можуть бути використані при проведенні відповідних експертних досліджень), що в свою чергу вказує на відсутність вказаного ризику.

На думку захисника, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення зазначено слідчим суддею в оскаржуваному рішенні помилково, оскільки обгрунтованність наявного ризику відсутня.

Посилається на необгрунтованність підозри стосовно перебування підозрюваного ОСОБА_6 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння, оскільки будь-які належні докази на підтвердження цієї обставини відсутні.

Зазначає, що ОСОБА_6 після затримання доставлено до КП «Соцтерапія» для проведення освідування, яке не входить в перелік медичних установ, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння (Наказ Департаменту охорони здоров`я КМДА № 1160 від 07.09.2021).

На підставі вказаного, працівниками ДБР складено протокол про нібито відмови ОСОБА_6 від проведення освідування, хоча від проходження освідування він не відмовлявся. Після чого підозрюваного доставлено до Клінічної лікарні № 7, а в подальшому до Київського клінічного бюро судової експертизи. Перед початком освідування, ОСОБА_6 вручено постанову прокурора про проведення освідування від 26 травня 2023 року (с. 78 клопотання), яку сторона захисту вважає незаконною, оскільки відповідно до ст. 245 КПК України примусове відібрання біологічних зразків можливо на підставі ухвали слідчого судді. Однак, підозрюваний письмово під відеофіксацію надав свою згоду на добровільне відібрання біологічних зразків у вигляді сечі.

Зауважує, що ОСОБА_6 також надав згоду на відібрання дактилоскопічних зразків під відеофіксацію, а тому підстави для подальшого утримання під вартою немає.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 з 2010 року перебував на посаді судді, до своєї діяльності зауважень не мав, не має статків та майна сумнівного походження, не виїжджав до Російської Федерації чи до окупованої частини території України.

Вважає, що слідчим суддею не обґрунтовано зроблено висновок про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Другим слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26 травня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000416, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Як убачається з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000416, 26 травня 2023 року о 00:00 год. на просп. Берестейському, 139, водій автомобіля «LEXUS ES350» д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (за попередньою інформацією голова Макарівського районного суду Київської області) скоїв наїзд на військовослужбовця НГУ в/ч НОМЕР_2 солдата стрільця ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який від отриманих травм загинув на місці.

26 травня 2023 року о 00 год. 00 хв. підозрюваного ОСОБА_6 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

26 травня 2023 року складено та повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

27 травня 2023 року Вищою радою правосуддя задоволено подання заступника Генерального прокурора ОСОБА_16 та надано згоду на утримання під вартою судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_6 .

27 травня 2023 року слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

27 травня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання убачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного, заслухано позицію прокурора та думку захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Також, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховано вагомість наявних доказів та обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення в якому він підозрюється, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з інкримінованим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та застосувати до нього один з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, як і порушень його прав.

Окрім того, слідчим суддею, всупереч доводам апеляційної скарги, враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, що вказує на те, що свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний в разі зміни запобіжного заходу на менш обтяжливий, може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , той факт, що кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_6 , вчинене в умовах воєнного стану в Україні та спричинило загибель військовослужбовця.

Крім того, слідчим суддею враховано характеризуючі дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, сімейний стан та обґрунтовано застосовано до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Посилання апелянта на те, що підозра повідомлена ОСОБА_17 в частині вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованою, оскільки не підтверджена доказами, колегія суддів вважає непереконливими. При цьому, варто зазначити, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину, з чим сторона захисту не погоджується, буде предметом дослідження судового розгляду справи по суті, у тому числі і ті обставини на які посилається захисник.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не вбачається.

Крім того, слідчим суддею з урахуванням обставин справи відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, не визначено підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

При цьому, ні слідчим суддею, ні колегією суддів Київського апеляційного суду, не встановлено обставин, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2023 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20

Єдиний унікальний №757/21613/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_21

Провадженя № 11сс/824/3608/2023 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України