Справа № 755/5947/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідуваньвід 06.04.2023 за № 0001288, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, такого, що зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.03.2008 Печерським районним судом м. Києва, за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 15.01.2009 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

- 23.01.2014 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 08.11.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; звільнився 28.08.2020 з Бучанської ВК Київської області по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що в умовах дії воєнного стану на території України, 05.04.2023 року, ОСОБА_6 зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_7 , після чого вони направились до ТЦ «Лівобережний», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 2-Б. Перебуваючи в приміщенні торгівельного центу, заходили до різних магазинів, які на той час були відчиненими та розглядали наявний в них товар. В подальшому вийшовши з одного з магазинів, направились далі по торгівельному залу вищевказаного торгівельного центру, де проходячи повз магазин «Ifix», ОСОБА_6 , помітив, що магазин відчинений, та в середині приміщення нікого не має.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене під час дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його злочинними діям ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії залишаються таємними для інших відвідувачів торгівельного центру, зайшов до приміщення вищевказаного магазину «Ifix».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, о 14 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, переконавшись, що касира-продавця на робочому місці немає, підійшов до стола, де в одній з шухляд знаходилась каса магазину з грошовими коштами в сумі 15 041 гривень 00 копійок, яку в подальшому відчинив правою рукою, а потім лівою рукою забрав грошові кошти, з каси магазину, в сумі 13 600 гривень 00 копійок, після чого заховав їх до лівої зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений та направився до виходу з магазину.

В подальшому утримуючи грошові кошти, що стали об`єктом злочинного посягання, направився до виходу з приміщення ТЦ «Лівобережний» та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ФОП « ОСОБА_4 » на суму 13 600 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, не оспорював фактичні обставини справи, вказавши на дату, мету та спосіб вчинення злочину.

Зокрема розказав, що 05 квітня 2022 він зі своїм знайомим ОСОБА_8 перебували у ТЦ «Лівобережний» на вул. Є. Сверстюка, 2-Б, та коли проходили повз магазин, він помітив, що там нікого немає, а каса відчинена, то він підійшов до стола, відчинив її та забрав кошти. Допускає, що їх було саме 13600 грн. Щиро розкаявся, просив суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_6 ,який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд встановив, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 , вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанови ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к; від 09.10.2018 року у справі №756/4830/17-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки, повністю визнав цивільний позов потерпілого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому обвинувальний акт не містить.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, які наполягають на позбавленні волі, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

А тому, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_6 необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі, адже таке буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діяння, в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та реально відбував покарання у виді позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 28.08.2020, кримінальне провадження за яким засуджується вказаним вироком вчинив 05.04.2023 року.

Однак, відповідно до Ухвали Першої судової палати Касаційного кримінального судуВерховного Суду від 28 березня 2023 року у справі 722/594/22 у п. 50,51 Верховний суд констатував, що:

«50. Тільки за 22 березня 2023 року суди ухвалили 68 вироків за частиною 4 статті 185 КК, призначивши, таким чином, не менше 340 років позбавлення волі. У переважній більшості випадків, призначивши покарання у виді 5 років позбавлення волі і розуміючи його очевидну невідповідність тяжкості правопорушення, суди звільняють засуджених від його відбування з випробуванням.

51. Однак така практика застосування статті 75 КК сама по собі є виключною проблемою, оскільки спотворює інститут звільнення від відбування покарання, не призначене для нуліфікації непомірно жорстокого положення кримінального закону».

Крім того, у цій справі, покарання суд призначає, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 634/609/15-к, де останній роз`яснив, що при обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, особи винного, його стан здоров`я, його ставлення до вчиненого ним діяння, позицію як прокурора, так і потерпілого у судовому засіданні, які наполягали на позбавленні волі обвинуваченого, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання, призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Можливість такого звільнення обумовлена відсутністю передумов для застосування положень ст. 69 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов на суму13 600 гривень 00 копійок моральної шкоди та 13 600 гривень 00 копійок матеріальної шкоди, підтриманий в судовому засіданні потерпілим, обвинуваченим не заперечується та був визнаний, а отже, підлягає задоволенню, оскільки злочинними діями останнього потерпілому завдано вищезазначену шкоду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст. 373 - 376 КПК, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

- диск з відеозаписом з супермаркету - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 - 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень матеріальної шкоди та 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень моральної шкоди, а усього 27 200 (двадцять сім тисяч двісті) гривень.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_9