Справа №173/463/23
Провадження №1-кп/173/100/2023
У Х В А Л А

іменем України

27 квітня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

провівши в приміщенні суду судове засідання кримінального провадження № 0000002 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Верхньодніпровського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, мотивуючи тим, що будь-яких підстав для скасування чи зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має. Враховуючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, які існували на момент обрання запобіжного заходу та які на даний час не зменшилися, а також те, що в разі зміни запобіжного заходу обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, просив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував, просив змінити запобіжний захід на більш мякий.

Потерпілий щодо розгляду клопотання прокурора покладався на думку суду, в подальшому при розгляді даного клопотання просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш мякий.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 30 квітня 2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Зазначений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявністю ризиків, які давали підстави суду вважати, що він може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Як встановлено в судовому засіданні та обґрунтовано доведено прокурором, на час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не відпали, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії (заява №33977/96 від 26 липня 2001 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Зважаючи на це, суд також враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Суд вважає, що суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження строку дії застосованого раніше запобіжного заходу зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, що дає підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд, керуючись правилами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в строк до 30 квітня 2023 року не можливо закінчити судове провадження, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 30 днів, без визначення застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 30 днів, тобто з 27 квітня 2023 року до 26 травня 2023 року до 13 години 00 хвилин включно, без визначення застави.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1