Справа № 367/1742/23
Провадження №1-кс/367/340/2023
УХВАЛА

Іменем України

09 травня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК», на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена скарга на бездіяльність слідчого ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, в якій представник ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» просить визнати бездіяльність слідчого ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області (або іншу уповноважену особу ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області), що полягає у неповерненні ТОВ «Екстра Лінк» тимчасово вилученого майна під час проведення 02.03.2023 невідкладної слідчої (розшукової) дії, а саме обшуку у нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, 6Е, протиправною, зобов`язати слідчого ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області (або іншу уповноважену особу ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області) повернути тимчасово вилучене майно ТОВ «Екстра Лінк» під час проведення 03.03.2023 невідкладної слідчої (розшукової) дії, а саме обшуку у нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, 6Г5, а саме: Комп`ютерні системні блоки у кількості 8 (вісім) штук;Комп`ютерні монітори у кількості 5 (п`ять) штук;

Зазначає, що 03.03.2023 слідчим ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області було проведено невідкладну слідчу (розшукову) дію, а саме обшук у нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, 6Г/5 . Під час проведення вказаної слідчої дії, слідчим було здійснено проникнення до нежитлового приміщення та вилучення майна ТОВ «Екстра Лінк», а саме: Комп`ютерні системні блоки у кількості 8 (вісім) штук;Комп`ютерні монітори у кількості 5 (п`ять) штук; Вилучені товарно-матеріальні цінності у ході обшуку знаходяться у власності Товариства, що підтверджується бухгалтерською довідкою.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчим або прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна зобов`язаний звернутись із клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на майно, в іншому випадку зобов`язаний його повернути, в той же час, згідно положень ст. 173 КПК України, дане клопотання, у випадку його подачі слідчим або прокурором мало бути розглянуто судом протягом 72 годин з моменту отримання.

Тобто, кримінальним процесуальним законодавством встановлено чітко визначений строк між проведенням слідчої дії та розглядом судом питання про арешт тимчасово вилученого майна (у випадку звернення із відповідним клопотанням слідчим або прокурором).

Однак, у строки, визначенні чинним КПК України, від слідчого, прокурора не надходило жодних відомостей щодо подачі слідчим ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП у Київській області клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у ході невідкладної слідчої (розшукової) дії.

Разом з цим, власнику майна та/або його представнику не відомо про будь-які інші процесуальні рішення, які приймались щодо тимчасово вилученого майна.

Таким чином, з вказаних вище фактичних обставин, вбачається, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна слідчим або прокурором до суду не подавалось, а відтак, слідчим суддею не розглядалось.

У зв`язку з вище викладеним, вказане майно Товариства вилучене під час невідкладної слідчої (розшукової) дії, а саме обшуку у нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, 6 Е , підлягає негайному поверненню.

Керуючись ч. 5 ст. 171 КПК України, 03.03.2023 з метою повернення зазначеного майна, директором ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку було направлено слідчому ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП у Київській області відповідне клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, однак до цього часу не було розглянуте та не виконано слідчим, жодних відомостей про результат його розгляду Товариству наразі не надано.

Крім того, посилаючись на ч. 3 ст. 233 КПК України, скаржник зазначає, що жодна особа не була затримана або врятована, а відтак підстав для проникнення до володіння ТОВ «Екстра Лінк» не існувало. Обшук проводився без мети виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а відтак він є незаконним.

Таким чином, майно, яке було вилучене під час невідкладної слідчої (розшукової) дії, а саме обшуку у нежитловому приміщенні на даний час незаконно перебуває у ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання, в якому скаргу підтримав просив задовольнити її в повному обсязі, проводити розгляд без його участі.

Представник ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Статтею 303 ч. 1 п. 1 КПК України визначено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Стаття 304 ч. 1 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Згідно із ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (пункт 107 рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), №3202/96).

Пунктом 50 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) визначено, що вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а також передбачено, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом». Вираз «на умовах, передбачених законом» найперше вимагає, щоб відповідний захід мав певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, зможе передбачити його наслідки для себе (пункт 155 рішення Європейського суду з прав людини від 29.04.2003 у справі «Полторацький проти України»).

Отже, саме державні органи та установи, якими було застосоване обмеження права особи на мирне володіння своїм майном мають довести, що таке втручання було застосовано у відповідності до вимог закону, що таке обмеження є необхідним та при цьому забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Судом встановлено, що 02.03.2023 року слідчим слідчого відділу ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київський області було проведено невідкладну слідчу дію, а саме обшук у нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна,6Г/5 , під час якого було виявлено та вилучено: Комп`ютерні системні блоки у кількості 8 (вісім) штук;Комп`ютерні монітори у кількості 5 (п`ять) штук;

Одночасно, представником Відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області не надано доказів, що підтверджують накладення арешту слідчим суддею на майно, про повернення якого просить заявник.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги, а саме відмовляє в частині вимоги про визнання бездіяльності щодо неповернення тимчасово вилученого майна протиправною, як такої, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 307 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись 303-307, 309 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК», на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (або іншу уповноважену особу слідчого відділення Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області) повернути майно ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК», яке було тимчасово вилучене під час проведення 02.03.2022 року обшуку у нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, 6Г5, Комп`ютерні системні блоки у кількості 8 (вісім) штук;Комп`ютерні монітори у кількості 5 (п`ять) штук;

У задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1