Провадження №: 1-кс/755/2692/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2023 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

слідчої ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Київ ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003701від 17.11.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1, 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

в с т а н о в и л а:

слідча СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Київ ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернулась до слідчої судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке вилучено 30 серпня 2023 року під час обшуку квартири АДРЕСА_1 .

Слідча в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки в ньому не вказаний перелік майна, яке слід арештувати. Крім того, не було підстав для проведення невідкладного обшуку, оскільки особа вже була затримана. Просив повернути клопотання слідчій.

Слідча суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Між тим встановлено, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Зокрема, у клопотанні про арешт майна не зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, із змінами, внесеними згідно із Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року, тобто клопотання обґрунтовується із посиланням на норму права, яка не є чинною, на момент його розгляду, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

З постанови Верховного суду України у справі № 5-205 кс15 від 17 грудня 2015 вбачається, що кримінальним процесуальним законом України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

А тому, на відміну від норм Кримінального кодексу України, кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії, апріорі, з рішення Конституційного Суду України у справі № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року убачається, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому у світлі положень статті 58 Конституції України, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, обґрунтовуючи клопотання з посиланням на нечинну редакцію ст. 170 КПК України, слідчою поставлено питання про арешт майна, а саме грошових коштів у сумі 3 000 грн, що поміщено до спец пакету № CRI1003629, з метою забезпечення збереження речового доказу. Проте, в клопотанні слідчою не зазначено чіткий перелік майна, а саме: кількість купюр, серія та номер. А також не вказано для доведення яких саме обставин вони будуть використані в даному кримінальному провадженні як речові докази, що позбавляє можливості слідчу суддю перевірити відповідність зазначеного в клопотанні майна критеріям ст. 98 КПК України, а іншої мети клопотання слідчої не містить.

За таких умов слідча суддя приходить до висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК, у зв`язку з чим воно підлягає поверненню слідчій СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Київ ОСОБА_3 для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Київ ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003701 від 17.11.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно повернути слідчій СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Київ ОСОБА_3 для усунення недоліків та встановити строк у сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09 год 20 хв 07 вересня 2023 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1