Справа №592/7618/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/326/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , раніше судимого, останній раз 07 червня 2021 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, 70 КК України до 2 років обмеження волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2021 року, відносно нього, в якій він просив пом`якшити йому покарання.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 червня 2021 року, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, остаточно призначено до відбування ОСОБА_7 покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 за даним вироком визначено рахувати з моменту затримання - 03 травня 2021 року.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 03 травня 2021 року по 05 листопада 2021 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Скасовано арешт по речовим доказам, накладений ухвалами слідчих суддів .

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що умислу вбивати потерпілу у нього не було, що він дуже жалкує про те, що скоїв. В той день він знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння та депресії, та не розумів, що коїть, черговий скандал переріс у сварку і бійку, він не розрахував силу, внаслідок чого наніс смертельні удари.

Апелянт вказує, що потерпілу дуже любить, вони багато років прожили разом, але останній рік був дуже тяжким, вони похоронили рідних і біль від втрати вгамовували горілкою, тому він і втратив зв`язок з реальністю.

На апеляційну скаргу обвинуваченого, потерпілою ОСОБА_9 подано заперечення, в яких остання, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів ОСОБА_7 , вказувала на те, що вважає вирок суду законним та справедливим та просила залишити його без зміни.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 02 травня 2021 року, близько 22:00 години ОСОБА_7 , прийшов до місця проживання своєї знайомої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи в приміщенні квартири за вище вказаною адресою, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 , визначивши життя ОСОБА_10 як об`єкт своїх злочинних дій, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У цей же день, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_10 , скориставшись тим, що потерпіла знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, тобто, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над потерпілою, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи наслідки своїх дій у вигляді настання смерті потерпілої та бажаючи їх настання, наніс кулаками рук, ногами потерпілій ОСОБА_10 понад 147 ударів по різним частинам тіла, чим спричинив останній тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі та тяжкі, що є небезпечними для життя в момент їх утворення та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті потерпілої.

Крім того, ОСОБА_7 влітку 2019 року, точної дати та часу встановити не можливо, неподалік будинку АДРЕСА_4 , біля залізничних колій помітив кущ коноплі у висушеному стані, долонями рук подрібнив її та поклав до поліетиленового пакету, та вирішив забрати і залишити для власних потреб.

Достовірно знаючи, що конопля є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», який ОСОБА_7 періодично вживає та знає його фізичні властивості, приніс до квартири АДРЕСА_5 , в якій мешкав разом зі співмешканкою ОСОБА_10 . Того ж дня скориставшись, що в квартирі нікого не було ОСОБА_7 власноручно подрібнену рослинну речовину поклав до чотирьох паперових пакунків.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне придбання і зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_7 діючи умисно, самостійно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, поклав придбаний ним наркотичний засіб до морозильної камери непрацюючого холодильнику, який стояв в кімнаті біля вікна для власного вживання не маючи при цьому мети збуту, таким чином почав незаконно зберігати наркотичну речовину канабіс.

04 травня 2021 року у період часу з 00:25 до 02:50 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 за фактом вбивства ОСОБА_10 було затримано ОСОБА_7 та в квартирі було виявлено та вилучено чотири паперові згортки з рослинною речовиною в подрібнено стані, яку в подальшому направили на експертне дослідження, за результатом якого було встановлено, що ця речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 5,4 г.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка вважала рішення суду законним та обґрунтованим, просила залишити його в силі, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повному обсязі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України та ч.1 ст.309 КК України, а також висновки суду першої інстанції щодо доведеності його вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, останнім під сумнів не ставляться та в апеляційному порядку не оскаржуються.

Що стосується доводів апелянта про те, що він не мав умислу щодо заподіяння смерті потерпілій та не бажав настання таких наслідків, то як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, на зазначені обставини ОСОБА_7 вказував і під час розгляду даного провадження судом першої інстанції.

Так, у своїх поясненнях в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за обставин викладених у обвинувальному акті фактично визнав, пояснював, що розуміє, що його дії спричинили смерть потерпілої, зазначав, що жалкує, що так сталося, та що вбивати останню не хотів.

Надаючи оцінку таким поясненням ОСОБА_7 , суд врахував те, що питання наявності умислу у діях особи, яка вчинила злочину, вирішується виходячи із сукупності всіх його обставин - способу, знаряддя, кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень.

Висновку про те, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілої, суд дійшов з врахуванням характеру та цілеспрямованість його дій, що останній руками та ногами завдав ОСОБА_10 множинні удари, по голові та у життєво-важливі органи, від яких остання померла. Таких ударів, як було встановлено експертом при дослідженні трупа ОСОБА_10 , було не менше 147, і саме така їх кількість свідчить про те, що ОСОБА_7 при їх нанесенні усвідомлював суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачав настання тяжких наслідків, а саме, смерті потерпілої і бажав цього.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що в той день він знаходився у стані депресії, та не розумів, що коїть, то і цим обставинам судом було надано вірну правову оцінку, з посиланням на те, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, яка була проведена відносно ОСОБА_7 , на момент вчинення кримінального правопорушення останній будь-якими психічними захворюваннями не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, в стані фізіологічного афекту чи у будь-якому вираженому емоційному стані (сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес тощо), що могло суттєво впливати на його дії та свідомість не перебував, а знаходився лише в стані простого алкогольного сп`яніння.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 судом покарання, то вважати його суворим, у колегії суддів підстави відсутні, з врахуванням наступного.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом було враховано ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, один з яких, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, а інший є кримінальним проступком.

Крім того, судом було враховано і особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, не зняті та непогашені судимості негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря - психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

Також, судом було встановлено обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 вину в частині настання смерті потерпілої від його дій визнав, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини, з якими Закон пов`язує саме призначення покарання та дійшов вірного висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, що покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року обмеження волі, яке буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і підстави для заміни такого покарання на більш м`яке, в даному конкретному випадку відсутні.

При цьому, колегія суддів зауважує, що звертаючись до апеляційного суду з проханням пом`якшити покарання, обвинувачений взагалі не вказує, які існують для цього додаткові обставини, що не були враховані, чи залишились поза увагою суду першої інстанції при вирішенні питання міри та розміру покарання.

За таких обставин, з врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , який утримується під вартою, протягом трьох місяців з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4