ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/534/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2023 року та апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 27 березня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м.Харкова, із середньою освітою, офіційно не працюючу, не маючу зареєстрованого та фактичного місця проживання на території України, раніше судиму:

-23.05.2019 Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт;

-21.02.2020 Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-22.09.2020 Київським районним судом м.Харкова, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі,

засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, у виді 4 днів обмеження волі, та ОСОБА_7 визначено остаточне покарання 2 роки 4 дні обмеження волі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27 березня 2023 року виправлено описку у вироку Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2023 року, а саме:

-у двадцять другому абзаці мотивувальної частини вироку, виклавши його як:

«Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, вина у вчинені якого доведена у даному кримінальному провадженні, після постановлення вироку Київським районним судом м.Харкова від 22.09.2020, суд приходить до висновку, що остаточне покарання обвинуваченій необхідно призначити за правилами ч.1 ст.71 КК України, а саме до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.»;

-у другому абзаці резолютивної частини вироку, виклавши його як:

«На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком суду за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, частково приєднати невідбуту частину за вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, у виді 4 днів обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (два) роки 4 (чотири) дні обмеження волі.»

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Як установив суд, 15 березня 2021 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину «Кропп», розташованому за адресою: м.Харків вул. Героїв Праці, 7, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та заподіяння майнової шкоди потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і свідомо бажаючи їх настання, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно взяла з полиці магазину товар, належний ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», а саме: верхній одяг - чоловічі штани з джинсової тканини чорного кольору з артикулом ZW 145-99J, розміру «L» вартістю 965,20 грн. .Після чого, не маючи наміру сплачувати кошти за вищезазначений товар, ОСОБА_7 , попрямувала до гримерки магазину «Кропп», де помістила вище вказаний товар собі під верхній одяг.

Продовжуючи умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_7 , не пред`явивши товар до оплати на касі, та не сплативши його вартість, маючи умисел на таємне викрадення зазначеного майна, намагалась вийти з магазину, тим самим виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_7 , не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки за межами кас була зупинена співробітниками магазину з неоплаченим товаром.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації її дій, просить зарахувати їй у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення, а саме з 10.06.2020 по 22.09.2020 та з 28.09.2022 по 28.11.2022 згідно ст.72 КК України із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

В апеляційній скарзі на вирок Київського районного суду м.Харкова від 01.03.2023 прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, та у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Указав, що призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, суд керувався принципом повного складання покарань, проте фактично суд застосував принцип часткового складання покарань і взагалі не визначив невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020. Крім того указав, що при призначенні обвинуваченій покарання суд не в повному обсязі врахував, що остання раніше мала 3 судимості за вчинення умисних корисливих злочинів, у тому числі до покарань у виді реального позбавлення волі, і знову вчинила умисний корисливий злочин, що свідчить про кримінальну спрямованість поведінки ОСОБА_7 та не бажання ставати на шлях виправлення. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 2 роки обмеження волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, у виді 2 місяців обмеження волі, та визначити остаточне покарання - 2 роки 2 місяці обмеження волі.

В апеляційній скарзі на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 27 березня 2023 року прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.379 КПК України. Указав, що зі змісту ст.379 КПК України вбачається, що її застосування розраховано на описки та технічні помилки, які в цілому не впливають на суть прийнятого рішення. Наголосив, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свої апеляційні скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Згідно ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Разом з тим, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27 березня 2023 року суд першої інстанції замість визначеного у вироку Київського районного суду м.Харкова від 01.03.2023 принципу повного складання покарань за сукупністю вироків, визначив інший принцип - часткове приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що не є опискою або очевидною арифметичною помилкою.

Тобто суд вийшов за межі повноважень, передбачених ст.379 КПК України, що згідно до ч.1 ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є обгрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим помилково призначив ОСОБА_7 покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Приймаючи таке рішення суд послався на характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, у тому числі за злочини проти власності, незаміжня, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, її щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд також взяв до уваги досудову доповідь центру пробації згідно якої, ймовірність вчинення ОСОБА_7 повторного правопорушення є високою, а її виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Однак, суд у повній мірі не врахував дані про особу обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_7 будучи тричі судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, у тому числі до покарань у виді реального позбавлення волі, знову вчинила умисний корисливий злочин, що свідчить про кримінальну спрямованість поведінки ОСОБА_7 та не бажання ставати на шлях виправлення.

Враховуючи викладені обставини та особу обвинуваченої, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм розміром є явно не справедливим через м`якість, його не можна визнати необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.409 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати, та відповідно до вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.420 КПК України, ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_7 покарання відповідно до положень ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, їх наслідків і даних про особу обвинуваченої.

Що стосується клопотання обвинуваченої про зарахування строку її попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, згідно положень ст.72 КК України, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, то воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У строк попереднього ув`язнення включається зокрема, строк тримання осіб під вартою як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ч.1 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання у виді обмеження волі строк попереднього ув`язнення за період з 10.06.2020 по 22.09.2020 із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі.

Згідно наданої суду інформації, на виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який набрав чинності 30.11.2021, ОСОБА_7 заарештовано 28.09.2022. Початок строку відбування покарання - 28.09.2022, кінець строку - 04.01.2024.

Кримінальне провадження, в межах якого ухвалено вирок Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 , не було об`єднано з кримінальним провадження кримінальним провадженням, в межах якого був ухвалений вирок Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020.

Тобто ці кримінальні провадження є різними.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначене за вироком Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2023 року за правилами ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання саме невідбутої ОСОБА_7 частини покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020.

Таким чином, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про необхідність зарахування їй попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2023 року. є необгрунтованими.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку та ухвали - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 27 березня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора у крмиінальному провадженні на вирок Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 , задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного їй покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, у виді 2 місяців обмеження волі, та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання - 2 роки 2 місяці обмеження волі.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченою,- у той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Головуючий:

Судді: