Справа № 152/606/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шаргород кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 3 березня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та зареєстрованої мешканки АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, одруженої, непрацюючої, раніше несудимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 357 та частиною четвертою статті 185 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. Обвинувачена ОСОБА_3 1 лютого 2023 року близько 15-30 год, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , який розташований по АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення крадіжки, підбурювана жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно з підвіконня житлової кімнати, викрала банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), яка належала ОСОБА_5 та відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, статті 1, пункту 15.2 статті 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2000 року, частини четвертої статті 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року є офіційним документом, оскільки містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. В подальшому ОСОБА_3 разом із викраденою карткою залишила місце вчинення кримінального правопорушення, після чого, здійснила з неї крадіжку грошових коштів.

2. 1 лютого 2023 року близько 19-30 год, в період дії воєнного стану на території України (введеного з 24 лютого 2022 року на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, востаннє продовженого до 20 травня 2023 року на підставі указу Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ), реалізуючи свій злочинний умисел на заволодінпя грошовими коштами ОСОБА_6 , які знаходилися на рахунку належної йому банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), яку ОСОБА_3 попередньо викрала, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, через банкомат АТ КБ «ПриватБанк», який розташований по вул. Дружби, 73А, в с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області, з карткового рахунку потерпілого ОСОБА_5 , знявши, викрала грошові кошти у сумі 1800 грн. В подальшому, діючи з єдиним умислом, з метою викрадення грошових коштів, які містилися на вищевказаному рахунку банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» потерпілого ОСОБА_5 через систему накопичення «Скарбничка», ОСОБА_3 4 лютого 2023 року близько 12-00 год, перерахувала грошові кошти ОСОБА_5 з системи накопичення «Скарбничка» на рахунок банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), після чого діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, через банкомат АТ КБ «ПриватБанк», який розташований по вул. Героїв Майдану, 250, м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, з карткового рахунку ОСОБА_5 , знявши, викрала грошові кошти у сумі 900 грн. В подальшому, ОСОБА_7 , викраденими грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , розпорядилася на власний розсуд.

3. Своїми діями ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2700 грн.

ІІ. Позиція обвинуваченої.

4. Обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі, не заперечувала факту вчинення кримінальних правопорушень при вищенаведених обставинах. Суду показала, що 1 лютого 2023 року, тобто в період воєнного стану, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , з підвіконня житлової кімнати, викрала банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», яка належала ОСОБА_5 та в подальшому через банкомат цього ж банку зняла кошти з картки. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати, зазначила, що більше подібного не вчинить.

ІІІ. Позиція потерпілого.

5. Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні у всьому підтримав думку прокурора, зокрема, щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком. Цивільний позов не пред`являв. Просив обвинувачену не позбавляти волі для надання можливості останній повернути йому викрадені нею кошти в повному обсязі. Станом на дату розгляду цього кримінального провадження обвинувачена повернула потерпілому 1000 грн з викрадених 2700 грн.

ІV. Оцінка Суду.

6. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України Суд, вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

7. Враховуючи показання обвинуваченої, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та частиною четвертою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

V. Призначення покарання.

8. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, Суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

8.1. При цьому, Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці нею свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що вона більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

8.2. Активне сприяння розкриттю злочину виражається в тому, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_3 розповіла про час, місце та обставини вчинення нею кримінального правопорушення, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини вона підтвердила в судовому засіданні, чим сприяла встановленню істини у кримінальному провадженні.

9. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, Судом не встановлено.

10. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги:

10.1. класифікацію кримінальних правопорушень, які згідно із статтею 12 КК України відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину;

10.2. враховує наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень, зокрема форму вини у виді прямого умислу, корисливий мотив, таємний спосіб, вчинення крадіжки в умовах воєнного стану;

10.3. особу винної: її вік 43 роки; матеріальний стан не працює; сімейний стан одружена, має неповнолітніх дітей щодо яких позбавлена батьківських прав; стан здоров`я задовільний, відсутні протипоказання для працевлаштування; раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності; позитивно характеризується за місцем проживання;

10.4. наявність двох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке;

10.5. думку потерпілого;

10.6. те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК України).

11. За таких обставин, Суд доходить висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання:

11.1. за частиною першою статті 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

11.2. за частиною четвертою статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

12. Оскільки ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені різними статтями Особливої частини КК України, за жодне з яких її не було засуджено то їй, на підставі частини першої статті 70 КК України, слід визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, керуючись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

13. В правовідносинах, що розглядаються, Суд враховує і позицію сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України.

14. При цьому Суд не бере до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачену, згідно з якою без позбавлення волі на певний строк виправлення обвинуваченої неможливе. На думку Суду те, що ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей, немає власного житла та засобів до існування, інколи зловживає алкоголем не може автоматично свідчити про неможливість її виправлення без позбавлення волі.

15. Про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування призначеного покарання свідчать такі обставини: щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень та частково відшкодувала заподіяну шкоду.

16. Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненими кримінальними правопорушеннями та заходами, які застосовуються до винної і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

17. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на неї обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 76 КК.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

18. Цивільний позов по справі не заявлявся.

19. Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

20. Процесуальні витрати по справі відсутні.

21. Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, Суд не вбачає.

З цих підстав,

керуючись статтями 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 357 та частиною четвертою статті 185 КК України і призначити їй покарання:

1.1. за частиною першою статті 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

1.2. за частиною четвертою статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

2. На підставі частини першої статті 70 КК України остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

3. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

4. Відповідно до частини першої статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_3 :

4.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

4.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

5. Початок іспитового строку ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

6. Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнане судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА