Справа № 464/6659/19
пр.№ 1-кп/464/120/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003140 від 29.11.2019, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Хуст Закарпатської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адерсою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 28.11.2019 року близько 13.30 год, перебуваючи в маршрутному таксі №14, яке рухалось на перехресті вул.Стрийська-Хуторівка у м.Львові, а саме, біля кафе «Leo City», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 47, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрала з сумки, яка знаходилась в руках потерпілої ОСОБА_5 , майно останньої, а саме, гаманець чорного кольору із золотистим написом «SR», вартістю 200 грн, в якому знаходились дисконтні картки, дві іменні банківські картки «Ощадбанк» на ім?я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дві квитанції по сплаті земельного податку з фізичних осіб на ім?я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які матеріальної цінності для потерпілої не становлять та грошові кошти в сумі 1 051 грн, а всього майна потерпілої на загальну суму 1 251 грн, після чого покинула дане маршрутне таксі. В подальшому, ОСОБА_3 з викраденим майном була затримана працівниками поліції неподалік ринку «Шувар», що за адресою: м.Львів, вул.Хуторівка, 4б.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, не заперечила фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті. Надала пояснення про те, що наприкінці листопада 2019 року у маршрутному таксі таємно викрала із сумки потерпілої гаманець. В подальшому, після того, як вона вийшла із маршрутного таксі, по дорозі на ринок «Шувар» її було затримано працівниками поліції. Вчинила даний злочин, оскільки їй не вистачало коштів на лікування сина, який має інвалідність. Щиро розкаялась у вчиненому, просила суворо не карати.

У матеріалах судового провадження наявна заява потерпілої ОСОБА_5 , у якій остання просила розглядати дане кримінальне провадження у її відсутності. При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 покладається на розсуд суду.

На підставі вимог ст.325 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_5 .

За згодою сторін, згідно з ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, оскільки така вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, є нетяжким злочином.

Встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 12.05.2015 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Згідно із квитанцією №65833178 від 24.05.2023 АБ «Укргазбанк», ОСОБА_3 сплачено 1 700 грн штрафу, призначеного за вироком Галицького районного суду м.Львова від 12.05.2015, відтак обвинувачена ОСОБА_3 вважається згідно із ст.89 КК України такою, що раніше не судима.

Обвинувачена ОСОБА_3 непрацевлаштована, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає її щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді старшого інспектора Дрогобицького міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_7 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою є середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченої ОСОБА_3 також середній. На думку органу пробації, виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

За положенням ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_3 слід визначити покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Окрім цього, суд, приймаючи до уваги наведене, ставлення обвинуваченої до вчиненого, наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей, зокрема один з яких є дитиною-інвалідом, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 статтю 75 КК України і звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки її виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення нею в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, покладені на неї судом.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон марки «Айфон 6», гаманець чорного кольору, грошові кошти у сумі 1 051 грн, дисконтні картки, дві іменні банківські картки «Ощадбанк», дві квитанції по сплаті земельного податку з фізичних осіб, які передані на зберіганні потерпілій ОСОБА_5 , - повернути останній.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1