Справа № 740/2761/23
Провадження № 1-кс/740/528/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

06 травня 2023 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

- прокурора ОСОБА_3 ,

- підозрюваного ОСОБА_4 ,

- захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 04 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

установив:

У вказаному клопотанні ставиться питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, ОСОБА_4 04.05.2023 у вечірній час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходився поблизу продуктового магазину, що розташований біля будинку № 75 Б по вул. Синяківській у м. Ніжині Чернігівської області. У цей же час поблизу вказаного магазину також знаходився ОСОБА_7 , який зі своїми знайомими розпивав алкогольні напої. У подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник конфлікт, під час якого з мотивів неприязних відносин ОСОБА_4 , маючи на меті спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та доводячи свій умисел до кінця, передбачаючи наслідки у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 близько 6 ударів ножем в область грудної клітки, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ножових поранень задньої та бокової поверхні зліва грудної клітки, двосторонній гемоторакс. Відповідно до наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної експертизи» тілесні ушкодження ОСОБА_7 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння. Відомості за цим фактом 04 травня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

04.05.2023 о 22:54 годині на підставі ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні вказаного злочину, а 05.05.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: рапортом оперативного чергового про спричинення ножового поранення ОСОБА_7 ; протоколом ОМП від 04.05.2023; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколом ОМП від 04.05.2023; протоколом ОМП від 05.05.2023; протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом огляду від 05.05.2023.

Слідчий обґрунтував клопотання наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки після повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи вид та міру покарання, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання і переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки достовірно невідомо, що виявлений предмет, а саме ніж є знаряддям вчинення злочину, а тому, перебуваючи на волі, підозрюваний може знищити його, сховати або спотворити; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їх показань, оскільки йому відоме місце проживання всіх учасників події та між ними існують неприязні відносини; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути виражено у створенні підозрюваним штучних доказів та підбуренні осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний зі слів перебуває на обліку у лікаря психіатра, не має сталого джерела прибутку, постійного місця роботи та маючи неприязні відносини з потерпілим може повторно вчинити злочин відносно нього.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити. Звернув увагу на правильності кваліфікації вказаного кримінального правопорушення, оскільки з відеозапису з камери спостереження біля магазину чітко видно, що ОСОБА_4 пішов перевдягнувся в куртку, з карману якої в подальшому дістав ножа, тобто він свідомо повернувся з ножем і умисно наніс удари ОСОБА_7 . Нанесення ударів ОСОБА_7 . ОСОБА_4 є предметом дослідження в межах іншого кримінального провадження.

Підозрюваний заперечив проти задоволення вказаного клопотання, вказуючи на те, що він не думав, що в кармані куртки ніж, щось дістав і завдав цим предметом ударів ОСОБА_7 , бо захищав себе; йому потрібно регулярно приймати ліки, а тому він не може перебувати під вартою.

У судовому засідання захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання, вказуючи на його необґрунтованості та недоведеності жодних ризиків. Звернула увагу на сумнівності кваліфікації дій ОСОБА_4 , оскільки, на їх думку, за вказаних подій правильною є кваліфікація за ст. 124 КК України. З відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_4 нікого не чіпав, до нього підійшов ОСОБА_7 і почав наносити удари, і стосовно цього в поліції зареєстрована відповідна заява, що підтверджується копією заяви, талоном-повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви та довідкою лікаря, в якій зафіксовано наявні у ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Таким чином, підозра необґрунтована, а кваліфікація за ст. 124 КК України виключає обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказала, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки саме підозрюваний після затримання вказав куди він викинув ніж і завдяки цим показам ніж знайдено та вилучено працівниками поліції, перебіг події зафіксований на камеру відеоспостереження, що виключає ризики незаконного впливу на свідків та потерпілого з метою зміни їх показань та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом створення нових доказів та підбурення осіб, які не були свідками злочину до надання неправдивих показань. При цьому вважала за можливе обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання. Зауважила, що ОСОБА_4 має низку захворювань, перебуває на обліку в лікаря психіатра з приводу органічного шизефреноподібного розладу, психопатоподібний синдром, розлад психіки та поведінки внаслідок комбінованого вживання канабіноїдів, що підтверджується довідкою ВЛК, потребує постійної медичної допомоги, постійного лікування та приймає низку призначених йому лікарем психіатром препаратів. Крім того, підозрюваний має постійне місце проживання разом з родиною - матір`ю та молодшим братом, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, працювати підозрюваний не має можливості в силу свого захворювання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

У рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що наявні відомості, які вказують на обґрунтовану підозру та які навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, що підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами. Так, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю відомостей, детальний перелік яких міститься у клопотанні, які долучені до клопотання.

При цьому на стадії розгляду клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є застосування запобіжного заходу.

Аналіз доданих до клопотання доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на цьому етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Відтак, на цей час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.

Дослідивши наявні докази в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані обставини з урахуванням суворості можливого покарання свідчать про наявність ризиків щодо переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджанню кримінальному провадженню, вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (у тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і руху кримінального провадження. На думку слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення. Про обрання відносно підозрюваного особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до підозрюваного особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками станом на час розгляду клопотання, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити.

Водночас на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. А тому, на думку слідчого судді, відсутні підстави для можливості призначення застави як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 29, 176 - 178, 182 - 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів - до 02 липня 2023 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 04 травня 2023 року 22 год. 54 хв.

Копію ухвали негайно вручити під розписку підозрюваному ОСОБА_4 , направити для виконання до Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області.

Органу досудового розслідування повідомити рідних підозрюваного ОСОБА_4 про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повну ухвалу складено і підписано 08.05.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1