Дата документу 18.05.2023Справа № 554/3263/23
Провадження № 1-кс/554/6121/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області капітана юстиції ОСОБА_2 , в рамках досудового розслідування, внесеного 29.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України про арешт майна -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Управління СБ України в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000088 від 29.03.2023, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні розповсюдження матеріалів із закликами до захоплення державної влади, а також у поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчиненому повторно, тобто за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що громадянин України ОСОБА_3 , з метою обміну інформацією з невизначеним колом осіб, за допомогою електронної обчислювальної техніки, у невстановлений досудовим розслідуванням час створив електронну сторінку (аккаунт) під мережевим псевдонімом « ОСОБА_4 », яка має електронне посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у загальнодоступній та соціально-орієнтованій інтернет-мережі «Facebook», за електронною адресою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

30.12.2022 ОСОБА_3 , займаючи антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (Російської Федерації) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути злочинну мету, а також доведення цих матеріалів до відома користувачів інтернет-мережі «Facebook», усвідомлюючи, що зазначена мережа відвідується необмеженим колом осіб, у тому числі з числа громадян України, перебуваючи за місцем реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власну комп`ютерну техніку здійснив поширення (репост) на власній електронній сторінці під мережевим псевдонімом « ОСОБА_4 » « ІНФОРМАЦІЯ_1 » публікації користувача « ОСОБА_5 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступного змісту « ІНФОРМАЦІЯ_4 , перестанет вестись на jид@вский ЛОХОТРОН !!!».

Відповідно до висновку експертів від 04.05.2023 №2176-2183/2184-2191 за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи Полтавського відділення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у даній публікації міститься висловлювання, у яких заперечено збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році.

У подальшому, 30.01.2023 ОСОБА_3 , будучи не задоволеним суспільно-політичною ситуацією в Україні та діями керівників центральних органів державної влади, маючи злочинний умисел, спрямований на розповсюдження матеріалів із закликами до захоплення державної влади реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути злочинну мету, а також доведення цих матеріалів до відома користувачів соціальної мережі сайту «Facebook», усвідомлюючи, що зазначена соціальна мережа відвідується необмеженим колом осіб, у тому числі з числа громадян України, перебуваючи за місцем реєстрації та фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власну комп`ютерну техніку, здійснив розповсюдження (репост) на власній електронній сторінці під мережевим псевдонімом « ОСОБА_4 » « ІНФОРМАЦІЯ_1 » власної публікації розміщеної в спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Публікація містить відеозапис під назвою «Наявні оприлюднені ознаки втрати суверенітету Української РСР в світі. Прямий етер від 30.01.2023 р.» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , який містить висловлювання: «ми правники, і конституційний процес в Україні це не бойовий підрозділ, ми діємо виключно документами, і от ми, працюючи з документами, створили Республіку Україна, вона є абсолютно легальною, але вона не є силовою. І в результаті, сьогодні ті ж самі американці, ті ж самі угорці, ті ж самі поляки, вони обговорюють питання того, не того, чи може, наприклад, Республіка Україна панувати на українській землі. Вони хочуть побачити, що Республіка Україна здатна закривати всі питання державності на тій, чи ну на своїй землі, на українській землі. Їм замало того, що ми контролюємо, наприклад, Конституцію і правовий простір, вони кажуть: де ваші суди? Ваші мирові суди, якщо ви їх заявляєте, вони не працюють по всій Україні. Не кожна людина може звернутися до мирового суду і отримати цю допомогу. Добре, кажуть вони, де ваші силові підрозділи? Ми не бачимо ваших силових підрозділів. Я кажу, республіканці воюють в збройних силах. Добре, а вони себе ідентифікують відкрито як республіканці? Я кажу: ми хвилюємось за цих людей, вони в будь який момент, можуть бути репресії проти них. Вони кажуть: окей, нате вам інструмент американський генеральний інспектор. Якщо проти ваших людей будуть відбуватися злочини, повідомляйте нас напряму, якщо якісь репресії. Сьогодні світ чекає на те, що Республіка Україна не буде паперовою республікою, розумієте. Нас всі намагались обвинувачити, обвинуватити в тому, що ми плануємо бути типу Сомалі, да, коли сила є розуму немає. Но в нас вийшло в результаті навпаки: розум є сили немає, і вони в результаті, світ сумнівається в тому, що Республіка Україна здатна не тільки правовим чином, але і силовим чином контролювати правопорядок на українській землі. В цьому випадку я б хотів сказати наступне: я дуже пропоную тим силовим інституціям, які діють на українській землі, проаналізувати те, що я говорю, використайте власні інструменти аналізу, проаналізуйте і зробіть для себе висновок. Дійсно, світ більше не вважає Україну як Українську РСР на українській землі сувереном. У вас більше немає правового потенціалу, давайте домовлятися, давайте приймати потрібні рішення для того, щоб Республіка Україна була не тільки паперовою, але і силовою. Приходьте, давайте взаємодіяти! Це абсолютно нескладно, но на сьогодні ваша така от, знаєте, от позиція страусів, які кажуть: нам достатньо воювати, ми будемо воювати тільки на фронті. Зараз якщо розглядати єдиним фронтом за Україну, фронт на Сході або там, наприклад, в Криму, це абсолютно програшна ситуація. Тому що поки ви здатні утримувати фронт силовий, ми вже втрачаємо право державності, право суверенної державності на українській землі. Ми без вас не впораємось, ви без нас теж не впораєтесь, ви без нас просто втратите Україну. Сюди зайде протекторат штатів або спільний колективний протекторат, і тут не буде суверенної держави, тому що ми свою роботу зробили, правники, а ви свою роботу не зробили. Ви захищали Українську РСР від СРСР, ви молодці, но треба воювати і проти СРСР і проти УРСР. УРСР це просто окупаційний режим, УРСР не має правової перспективи, в них навіть немає свого основного закону. Навіщо вона вам потрібна? Зробіть, будь ласка, свої висновки, ще є час, сьогодні 30 січня, місяць завершений, приймайте рішення, давайте домовлятися! Зеленський лицар на білому гіпсовому коні, це красиво, но гіпсові коні не ходять, вони нікуди не поїдуть, і від першого удару каменем чи чимось він просто розсиплеться. Шукайте живі правові перспективи, ми вам їх пропонуємо, давайте сідати за стіл перемовин і давайте разом збережемо державність на українській землі!», яке відповідно до висновку експертів від 04.05.2023 №2176-2183/2184-2191 за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи Полтавського відділення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України є висловлюванням, виражене у формі закликів до захоплення державної влади.

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, 11.02.2023, ОСОБА_3 , займаючи антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (Російської Федерації) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути злочинну мету, а також доведення цих матеріалів до відома користувачів інтернет-мережі «Facebook», усвідомлюючи, що зазначена мережа відвідується необмеженим колом осіб, у тому числі з числа громадян України, перебуваючи за місцем реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власну комп`ютерну техніку, повторно здійснив поширення (репост) на власній електронній сторінці під мережевим псевдонімом « ОСОБА_4 » « ІНФОРМАЦІЯ_1 » власної публікації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 , розміщеної в спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка містить висловлювання «Почему ни Россия ни Украина не обьявляют войну? Для обьявления войны не обходимо обладать правосубьектностью, которой нет ни у одной из сторон. В итоге: на территории СССР две частные военные компании зарегистрированные в США убивают настоящих граждан СССР», яке відповідно до висновку експертів від 04.05.2023 №2176-2183/2184-2191 за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи Полтавського відділення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, є висловлюванням у якому наявне заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

11.05.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десять років, ч. 2 ст. 109 КК України передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років або позбавлення волі на той самий строк з конфіскацією майна або без такої, ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк з конфіскацією майна або без такої, ч. 3 ст. 436-2

КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до наявних в матеріалах кримінального провадження даних ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності виданого відділом приватизації житла від 13.07.1995, є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 332527645 від 17.05.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власником 1/2 квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія НОА №235245. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 44,2.

Вищевказане нерухоме майно, підлягає арешту у зв`язку із тим, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Слідчий в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд клопотання без участі.

Клопотання розглянуто за відсутності власника майна.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладено слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області капітана юстиції ОСОБА_2 , в рамках досудового розслідування, внесеного 29.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належне на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 44,2 з позбавленням права відчуження та розпорядження ним.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1