Справа № 487/5675/17
Провадження № 1-кп/487/42/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2023 м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003374 відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві, українця, громадянина України, має неповну вищу освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

25.08.2017 року, приблизно о 01-30 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_6 знаходячись біля будинку 13 по вул.Озерній у м.Миколаєві, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , та зірвав з його плеча, належну ОСОБА_10 , шкіряну сумку чорного кольору, вартістю 700 грн., в якій знаходилися мобільний телефон «Айфон С6» рожевого кольору, вартістю 19 000 грн. та грошові кошти у розмірі 300 грн..

Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України та визнає його винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабежі).

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України не визнав.

Під час безпосереднього допиту в судових засіданнях 29.07.2020 року та 13.06.2023 року пояснив, що 25.08.2017 року, разом зі своїм другом ОСОБА_11 відпочивав в мікрорайоні Намив, де під час відпочинку вживав спиртні напої.

Приблизно о 01-00 год., в районі фонтану, розташованого напроти будівлі АТ «Ощадбанку» по вул.Озерній у м.Миколаєві, вони зустріли, раніше йому незнайомих ОСОБА_10 з якою були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ..

Він пройшов повз них, та у якийсь момент помітив, що ОСОБА_11 не має поруч. Коли він повернувся, то побачив, як якийсь чоловік, можливо ОСОБА_14 підійшов до вказаних осіб та рукою наніс один удар ОСОБА_12 в область обличчя, внаслідок якого той упав. Після чого між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 почався словесний конфлікт. Він підійшов та став між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щоб той її не вдарив. Після чого вони з ОСОБА_14 пішли.

При допиті в судовому засіданні 29.07.2020 року, стверджував, що мобільний телефон, знайшов на землі поблизу приміщення «Комп`ютерного клубу», розташованого у будинку 13 по вул..Озерній у м.Миколаєві, після того, як сам відійшов, а ОСОБА_14 ще залишався на місці конфлікту. Пояснював, що сумку взагалі того вечора не бачив.

В подальшому, змінивши покази, вказав, що коли він та ОСОБА_11 відійшли приблизно за двісті метрів, від місця де стався конфлікт, ОСОБА_11 з-під футболки дістав сумку, а з неї грошові кошти у розмірі 300 грн. та мобільний телефон «Айфон», який відразу викинув у кущі.

В свою чергу він підняв вказаний телефон з метою повернути власнику. Однак не встиг, так як до них під`їхав автомобіль патрульної поліції.

Вказав, що викинув телефон на дах гаражу, так як розхвилювався.

В подальшому до них під`їхав автомобіль патрульної поліції у якому перебували ОСОБА_10 та один з хлопців. На питання працівників поліції ОСОБА_10 сказала, що це саме він забрав її речі. Чому вона так сказала, йому не відомо. Зазначив, що ОСОБА_10 , на його думку, ставилася до нього упереджено.

Вказав, що 25.08.2017 року був одягнений у футболку якого точно кольору не пам`ятає, але якогось з яскравих відтінків.

Вина ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст..186 КК України підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_12 , який під час допиту в судовому засіданні пояснив, що 25.08.2017 року, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 відпочивав в районі Намиву.

Близько 01-00 год. вони йшли по алеї на зупинку, в районі магазину «АТБ». ОСОБА_13 з ОСОБА_10 разом він трохи попереду. На зустріч їм йшли два чоловіки, один з яких одягнений у синю футболку, інший у білу футболку.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 зазначив, що чоловіком у синій футболці був ОСОБА_6 .

При цьому він відчув поштовх у плече зі сторони чоловіка у білій футболці, став повертатися, та у цей момент вказаний чоловік наніс йому удар кулаком в ліву область обличчя в районі щоки ОСОБА_15 був значної сили, внаслідок якого він упав на землю. Свідомість не втрачав, але відчув запаморочення.

Коли намагався піднятися, відчув ще один поштовх, та знову упав. Через деякий проміжок часу піднявся та виявив, що зникла сумка ОСОБА_10 , яку він ніс накинувши на плече, зазначив, що йому достеменно відомов, що у сумці були грошові кошти та мобільний телефон «Айфон С 6».

Стверджував, що чітко пам`ятає, що коли намагався піднятися після першого удару сумка була у нього.

Після того, як він піднявся, ОСОБА_10 вказала, що сумку у нього забрав хлопець одягнений у синю футболку, тоб-то ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_10 викликала поліцію з його телефону.

Показами свідка ОСОБА_13 , який під час допиту в судовому засіданні пояснив, що 24.08.2017 року, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 зустрілися в районі Центрального стадіону у м.Миколаєві та разом поїхали до мікрорайону Намив, де відпочивали.

Вночі, близько 01-00 год. 25.08.2017 року, вони йшли через сквер А.Макарова в районі магазину «АТБ». Він з ОСОБА_10 поряд, а ОСОБА_12 попереду, приблизно у п`яти метрах. У цей час їм назустріч йшли два чоловіки, одним з яких, як він потім зрозумів, був ОСОБА_6 , одягнений в футболку синього чи темно-синього кольору. Інший чоловік був одягнений у білу футболку.

Коли чоловіки порівнялися з ОСОБА_12 , той з них, що був одягнений у білу футболку, наніс потерпілому удар рукою в область обличчя, від якого ОСОБА_12 упав.

Він підбіг, щоб допомогти потерпілому піднятися. У цей час хлопець у білій футболці почав конфліктувати з ним та ОСОБА_10 .. Він відійшов від ОСОБА_12 , щоб захистити ОСОБА_10 ..

Коли він був біля ОСОБА_10 , то побачив, що ОСОБА_6 наніс потерпілому, який сидів на землі один удар ногою в область голови та вирвав у нього сумку.

Після чого ОСОБА_6 та хлопець у білій футболці побігли в напрямку кільця, розташованого в районі лікарні.

В подальшому ОСОБА_10 викликала поліцію з телефону ОСОБА_12 .

Приблизно через п`ять - сім хвилин, під`їхали працівники патрульної поліції забрали їх та відвезли на перехрестя вулиць Білої та Київської, де іншим екіпажем патрульної поліції були затримані ОСОБА_6 та хлопець, який був з ним.

При цьому, він упізнав ОСОБА_6 як хлопця з яким займався спортом. Зазначив, що чітко бачив, що наніс удар ногою в область голови ОСОБА_16 після чого вирвав у нього сумку, хлопець одягнений у футболку синього кольору, тобто ОСОБА_6 ..

Показами свідка ОСОБА_17 , який безпосередньо під час допиту в судовому засіданні пояснив, що станом на 2017 рік працював на посаді патрульного в УПП м.Миколаєва. 25.08.2017 року він перебував на чергуванні, здійснюючи патрулювання міста.

На самому початку чергування їх екіпаж отримав сигнал з позначкою «грабіж», відповідно до орієнтування «двоє чоловіків відкрито заволоділи сумкою дівчини, біля магазину «АТБ» на вул.Озерній». Інший екіпаж отримав сам виклик.

Коли вони заїхали у квадрат відпрацювання сигналу, то на вул.Київській в районі Миколаївської обласної лікарні, побачили двох чоловіків, які підпадали під орієнтування. З метою перевірки вказаних осіб, вони виконали зупинку, та у той час коли припарковували транспортний засіб, він побачив, як один з чоловіків викинув за паркан гаражного кооперативу, якийсь предмет.

Чоловіків вони затримали. У цей час під`їхав екіпаж разом з заявницею. Дівчина прямо вказала, що вказані чоловіки вчинили грабіж. Його напарник переліз через паркан та виявив предмет, який до цього один з затриманих викинув. Це був мобільний телефон «Айфон» у рожевому чохлі.

Після чого вони передали затриманих осіб іншому екіпажу, викликали слідчо -оперативну групу та продовжили патрулювання.

Вказав, що їх зміна розпочиналася о 20-00 год, о котрій годині відбувалися вказані події він чітко не пам`ятає за сплином часу, та з урахуванням специфіки роботи.

Покази вказаних осіб, щодо фактичних обставин скоєння ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, у своєму взаємозв`язку повністю узгоджуються з сукупністю досліджених судом письмових доказів, а саме

Рапортом інспектора чергової частини Заводського ВП ГУНП у Миколаївській області, щодо реєстрації повідомлення від 25.08.2017 року о 01-24 годині, про факт відкритого заволодіння двома чоловіками, з застосуванням насильства, майном заявниці, а саме жіночою сумкою чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон «Айфон С6», рожевого кольору, грошові кошти у розмірі 300 грн., який мав місце за п`ять хвилин до повідомлення, біля будинку 13 по вул.Озерній у м.Миколаєві, в районі магазину «АТБ». (Том 1 арк.64-65).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого 25.08.2017 року заявник ОСОБА_10 повідомила слідчу СВ Заводського ВП ГУНП у Миколаївській області про факт відкритого заволодіння, невідомими особами, з застосуванням насильства, належним їй майном, який мав місце приблизно о 01-30 годині 25.08.2017 року (Том 1 арк.66).

Відповідно до витягу відомості у кримінальному провадженні №0003374 про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, за фактом відкритого заволодіння невідомими особами з застосуванням насильства, майном належним ОСОБА_10 , було внесено до ЄРДР 25.08.2017 року о 02-51 год. (Том 1 арк.62).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеним слідчим СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області 25.08.2017 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 було затримано, цього ж дня о 02-50 годині в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України, за підозрою у відкритому заволодінні з застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, майном ОСОБА_10 , яке мало місце в районі будинку АДРЕСА_2 (Том 1 арк. 74-76).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.08.2017 року, відповідно до якого, ОСОБА_10 на пред`явлених фотознімках впізнала ОСОБА_6 , як хлопця, який 25.08.2017 року, близько 01-30 год., в районі будинку АДРЕСА_2 , завдав удар ногою в область голови ОСОБА_12 і відкрито заволодів належною їй сумкою з майном.(Том 1 арк.69-71).

Вказані докази, суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх взаємозв`язок достатнім та взаємоузгодженим, в розумінні критерію «поза розумним сумнівом» на підтвердження встановлених обставин відкритого заволодіння ОСОБА_6 майном ОСОБА_10 , яке перебувало у ОСОБА_12 ..

Ствердження ОСОБА_6 , про те, що він не вчиняв грабежу, суд вважає безпідставними, та розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, оскільки вони були спростовані сукупністю досліджених при судовому розгляді належних та допустимих доказів.

Так, при допиті в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 зазначив, що при ньому була сумка ОСОБА_10 , в якій знаходилися мобільний телефон «Айфон С6» та грошові кошти, та яка вибула з його володіння після того, як він намагався встати з землі та відчув другу ударну дію.

Одночасно свідок ОСОБА_13 , стверджував, що безпосередньо ОСОБА_6 наніс потерпілому удар ногою в область голови та зірвав сумку.

Вказані покази свідка є чіткими та послідовними в частині викладу обставин, щодо дій ОСОБА_6 у відкритому заволодінні майном та не викликають у суду будь-яких сумнівів у їх достовірності, з врахування ї тієї обставини, що свідка було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показів.

Одночасно, покази свідка та потерпілого узгоджуються в тій частині, що перший удар ОСОБА_12 наніс чоловік одягнений у білу футболку, тобто ОСОБА_11 , та в подальшому після нанесення удару, сумкою заволодів саме ОСОБА_6 , який був одягнений у синю футболку.

При цьому, як вбачається з Протоколу затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України, він був одягнений у синю футболку.

Також суд наголошує на тому, що ОСОБА_6 не спростовував того факту, що мобільний телефон «Айфон С6» рожевого кольору, який було виявлено працівниками патрульної поліції, під час його та ОСОБА_11 затримання, через незначний проміжок часу, на даху гаражу у гаражному кооперативі, розташованому на перетині вулиць Київської та Білої у м.Миколаєві, знаходився у нього, до того, як він викинув його у вказаному місці.

Твердження ОСОБА_6 в тій частині, що сумкою, яка знаходилася у ОСОБА_12 , заволодів саме ОСОБА_11 , який в послідуючому, приблизно через триста метрів від місця конфлікту, дістав з сумки та викинув мобільний телефон, а він (обвинувачений) підняв його та мав намір повернути власнику, суд сприймає критично, враховуючи, що обвинуваченого, який утримував при собі телефон, було затримано на значній відстані від місця події куди він прибіг, що безпосередньо свідчить про його намір, розпорядитися даним майном на власний розсуд.

Надаючи оцінку посиланню захисника на ту обставину, що майно, у відкритому заволодінні яким обвинувачується ОСОБА_6 , належало не потерпілому ОСОБА_12 , а лише перебувало у нього, що виключає наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 КК України, грабіж з об`єктивної сторони є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Одночасно і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення, але вона ігнорує це.

Суб`єктивна сторона грабежу характеризується прямим умислом та при його вчиненні винна особа діє з корисливим мотивом, усвідомлюючи, що посягає на чуже майно, на яке не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди та бажає її спричинити.

Предметом грабежу є (чуже) майно.

При встановленні судом обставин, підтверджених належними доказами, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак,інкримінованого кримінального правопорушення, той факт, що майно, яким заволодів ОСОБА_6 не належало потерпілому, а було йому передано власником, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та не впливає на висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у пред`явленому звинуваченні.

При вирішення клопотання захисника ОСОБА_18 в частині визнання недопустимим доказом Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2017 року, складеного за результатами проведення вказаної слідчої дії за участю ОСОБА_10 , яка на той час мала статус потерпілої у кримінальному провадженні, оскільки, в ньому не зазначено за якими саме ознаками вона упізнала ОСОБА_6 , суд зазначає, що вказану слідчу дію було проведено з дотриманням вимог КПК України,у присутності понятих та за її результатами, у відповідності до ст.104, КПК України було складено протокол, зміст якого відповідає вимогам ст.231 КПК України.

Таким чином, судом не встановлено будь-яких данних які б свідчили,, що вказаний протокол є недопустимим доказом.

Також суд вважає неспроможними доводи захисника ОСОБА_18 , що до здійснення досудового розслідування не уповноваженими слідчими, оскільки, як вбачається з наданих та досліджених матеріалів, слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні здійснювалися слідчими СВ Заводського ВП ГУНП у Миколаївській області - ОСОБА_19 на підставі Доручень начальника СВ Заводського ВП ГУНП у Миколаївській області від 25.08.2017 року та 18.09.2017 року відповідно. Слідчий ОСОБА_20 , який проводив затримання обвинуваченого в порядку ст.208 КПК України, входив до складу слідчої групи, що підтверджується Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні, сформованому станом на 25.08.2017 року.

Одночасно суд виключає з наданих стороною обвинувачення доказів Протокол огляду місця події від 25.08.2017 року, з фото таблицею до нього, під час якого було оглянуто територію гаражного кооперативу «Сокіл», розташованого по вул.Білій, 69 у м.Миколаєві, оскільки вважає його не допустимим доказом, отриманим з порушенням порядку проведення вказаної слідчої дії, з урахуванням наступного.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчих (розшукових) дій, а також джерелом отримання доказів.

За змістом ч.2 ст.237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

За приписом ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до наданого протоколу слідчим було проведено огляд даху гаражу, який розташований на території авто гаражного кооперативу, разом з тим, суду не було надано заяви, уповноваженої особи АГК «Сокіл» на проведення вказаної слідчої дії, чи ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду клопотання поданого в порядку ч.3 ст.233 КПК України.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого.

Так ОСОБА_6 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено не тяжкий злочини.

Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до Досудової доповіді органу пробації від 30.03.2018 року за місцем проживання характеризується негативно.

Відповідно до доповіді, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Відповідно до наданих стороною захисту характеризуючи матеріалів, ОСОБА_6 у період до 2011 року активно займався спортом, та за місцем навчання у Миколаївському НУ ім..В.О.Сухомлинського характеризувався позитивно.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальній межі санкції ч.1 ст.186 України,

Відповідно до положень ч.1 ст..75 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не засуджувався та до кримінальної відповідальності з моменту вчинення даного кримінального правопорушення не притягувався, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст..75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до положень ч.5 ст..72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у період з 01.06.2023 року по 06.06.2023 року.

До набрання вироком законної сили продовжити строк дії покладених на ОСОБА_6 передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків:

не відлучатися за межі м.Миколаєва без дозволу суду

за першою вимогою з`являтися до суду

повідомляти с суд про зміну місця свого проживання

Після набрання вироком законної сили, заставу що не була звернена в дохід держави, у розмірі 53680 грн., визначену за ухвалою суду від 01.06.2023 року - повернути заставодавцю.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1