У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

особи відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_4 (в режимі відео конференції), його законного представника - ОСОБА_5 та адвоката - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про яке 12.05.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України,

про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом ,-

В С Т А Н О В И В:

12.05.2022 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою АДРЕСА_2 , затіяв сварку з потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої примушував останню випити пляшку з алкоголем та, почувши відмову від потерпілої ОСОБА_7 у його проханні, останній схопив її руками за шию, та почав душити, після чого, тримаючи пляшку в руці, завдав нею декілька ударів по голові потерпілої. В подальшому потерпіла ОСОБА_7 почала кликати на допомогу, що обурило ОСОБА_4 , після чого останній, взявши молоток в руки, завдав ним удар по голові потерпілої ОСОБА_7 , та завдав декілька ударів ногами по тулубу останньої, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді множинних підшкірних гематом обличчя, забійної рани лівої лобно-скроневої ділянки голови, забійних ран обох кистей, переломів 6-го, 7-го ребер зліва без зміщення уламків та 8-го ребра зі зміщенням уламків, підшкірних гематом м`яких тканин голови зліва, лінійного перелому лівої латеральної стінки очниці, забою головного мозку легкого ступеня.

Тілесні ушкодження у виді множинних підшкірних гематом обличчя та м`яких тканин голови зліва мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як шість днів і за цією ознакою згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, належать до легких тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у виді множинних забійних ран голови та обох кистей потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день), і за цією ознакою згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Тілесні ушкодження у виді переломів 6-го, 7-го, 8-го ребер зліва, лінійного перелому лівої латеральної стінки очниці, забою головного мозку легкого ступеня потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і за цією ознакою згідно з п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодженню, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

26.06.2022 року, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , маючи при собі, металевий предмет чорного кольору, схожий на лом, нахабно виявляючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, безпричинно, висловлюючись при цьому ненормативною лексикою та погрозами застосуванням фізичного насильства, у присутності інших громадян, тобто з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушив громадський порядок, здійснив декілька прицільних ударів по кузову транспортного засобу марки «IVECO», моделі «Daily» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , внаслідок чого пошкодив переднє вітрове скло та бокове водійське скло цього транспортного засобу, який належить потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальні збитки на суму 5 490 гривень, та відразу після цього, здійснив декілька прицільних ударів по кузову транспортного засобу марки «Mazda» моделі «З» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , внаслідок чого пошкодив переднє вітрове скло, бокове пасажирське праве бокове дзеркало та кузов цього транспортного засобу, який належить громадянці ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальні збитки на суму 13388 гривень.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Слід зазначити, що при викладенні обставин вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння стороною обвинувачення зазначено умисел, як форму вини, та мотив і мету, як ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.

При цьому, осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, ст. 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Отже, суд під час розгляду поданого клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не встановлював наявність або відсутність у свідомості ОСОБА_4 чітко сформованого умислу в розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, оскільки за характером хронічного психічного захворювання останній не здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Разом з тим, скоєння ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь, підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , щодо обставин інкримінованих йому злочинів не повідомив нічого.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_4 є її чоловіком, з яким вони проживають окремо. 12.05.2022 року, біля 04 год. ОСОБА_4 , приїхав в АДРЕСА_2 , та поводив себе емоційно, неадекватно та агресивно. В будинку перебували також невістка і донька, які в подальшому і викликали дільничого. На другому поверсі будинку вони були двоє, де ОСОБА_4 вживав алкоголь та хотів залити в неї алкоголь силою. ОСОБА_4 кричав і раптово пригнув на неї і почав душити. Потім вдарив її бутилкою по голові, після чого вона впала. Потім погано пам`ятає, лежала на землі і він бив її ногами по ребрах. Бачила як ОСОБА_4 біг з молотком, бачила замах молотком, однак самого удару не пам`ятає. Повідомила, що на протязі декількох років ОСОБА_4 мав мінливі настрої, однак ніколи її до цього часу не бив.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 26.06.2022 року зранку прокинулася від звуку розбитого скла. Через вікно побачила як їх сусід ОСОБА_4 бив по належних їй машинах марки Мазда та Івеко , які були припарковані біля воріт. ОСОБА_4 розбив скло на обох автомобілях. Коли вийшла на вулицю то Мазда вже горіла, чоловік почав тушити. Потім вже викликали поліцію. Повідомила, що претензій до ОСОБА_4 немає, оскільки шкода їй відшкодована.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що на власні очі бачив, як ОСОБА_4 відходить від автомобіля марки Мазда та закинув лом у двір. Повідомив, що 26.06.2022 року чув удари по склі та кузову автомобіля. Коли вийшов на вулицю побачив побиті машини, а із автомобіля марки Мазда йшов дим. Потім почав тушити пожар разом з сусідом ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив, що 26.06.2022 року, біля 09 год. ранку спав, коли почув хлопки на вулиці. Через вікно побачив, що ОСОБА_4 б`є вікна ломом на двох машинах марки (Мазда 3, чорного кольору та Івеко білого кольору), які були припарковані біля будинку сім`ї ОСОБА_15 . З будинку вийти боявся, однак все це зняв на телефон.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що в червні 2022 року, в неділю, перебуваючи вдома почула звуки розбитого скла. Подивившись у вікно, побачила ОСОБА_4 , який монтіровкою бив по чорній легковій та білій грузовій (евакуатор) машинах. В руках у ОСОБА_4 також була пляшка.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомила, що є сусідкою ОСОБА_4 . Влітку 2022 року, біля 09 год. ранку чула гучний звук. Показала, що не бачила безпосередньо як ОСОБА_4 бив машини, а лише бачила біля 10 год.30 хв. вже побиті машини.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні повідомив, що був присутнім під час затримання ОСОБА_4 в с. В. Лази, в будинку де проживає ОСОБА_4 . Також був понятим під час огляду місця події, який проводився 26.06.2022 року. Будь - яких порушень з боку працівників поліції не було.

Крім показань потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, стверджується також наступними письмовими доказами по справі:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.05.2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 просить прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_4 , який їй спричинив тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 127);

- протоколом огляду місця події від 12.05.2022 року, об`єктом огляду якого є безпосереднє місце нанесення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з ілюстративною таблицею ( т.1 а.с. 130-155);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13.05.2022 року ( т.1 а.с. 156);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 12.05.2022 року, згідно якого ОСОБА_4 був затриманий о 18 год., 12.05.2022 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КК України ( т.1 а.с. 159-162);

- протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння №436 від 12.05.2022 року, згідно якого ОСОБА_4 12.05.2022 року перебував у стані алкогольного сп`яніння. ( т.1 а.с. 166);

- висновком експерта №191 від 22.06.2022 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: множинних підшкірних гематом обличчя та м`яких тканин голови зліва мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; тілесні ушкодження у виді : множинних забійних ран голови та обох кистей потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше як три тижні (21 день) і по цій ознаці, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; тілесні ушкодження у виді: переломів 6, 7,8- го ребер зліва, лінійного перелому лівої латеральної стінки очниці, забою головного мозку легкого ст. потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. (т.1 а.с. 175-179);

- висновком судово-психіатричного експерта №91 від 09.06.2022 року, згідно якого ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням - маячним розладом? Шизоафективним розладом? Т.1(а.с. 180-184);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.06.2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який 26.06.2022 року пошкодив належні їй автомобілі (т.1 а.с. 185-186);

- протоколом огляду місця події від 26.06.2022 року, об`єктом огляду якого є безпосереднє місцезнаходження транспортних засобів та знаряддя вчинення злочину з ілюстративною таблицею ( т.1 а.с. 187-203);

- протоколом огляду місця події від 26.06.2022 року, об`єктом огляду якого є будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з ілюстративною таблицею ( т.1 а.с. 204-236);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 27.06.2022 року (т.1 а.с. 237-238);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 27.06.2022 року (т.1 а.с. 239-240);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.06.2022 року, згідно якого ОСОБА_4 був затриманий о 11 год. 23 хв., 26.06.2022 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України (т.1 а.с. 241-244);

- висновком експерта №СЕ-19/107-22/5953-АВ від 15.09.2022 року, згідно якого вартість відновлювальних ремонтних робіт транспортного засобу марки «Mazda 3», реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , з врахуванням ознак зносу станом цін на 26.06.2022 становить 13388, 00 грн. та вартість відновлювальних ремонтних робіт транспортного засобу марки «IVECO», моделі «Daily 35S», реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , з врахуванням ознак зносу станом цін на 26.06.2022 становить 5490,00 грн. (Т.2, а.с. 5-16);

- висновком судово-психіатричного експерта №469 від 04.10.2022 року, згідно якого на момент проведення експертизи ОСОБА_4 страждав хронічним психічним захворюванням шизоафективним розладом, змішаний тип, маніакально-маячний синдром. Не здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_4 також страждав хронічним психічним захворюванням - шизоафективним розладом, змішаний тип, маніакально-маячний синдром. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. (Т.2 а.с. 29-33);

- висновком судово-психіатричного експерта №103 від 20.04.2023 року, згідно якого на даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, маячно-маніакального синдрому, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час вчинення ним злочину (12.05.2022) ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворюванням у формі шизоафективного розладу, маячно-маніакального синдрому, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час вчинення ним злочину (26.06.2022) ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворюванням у формі шизоафективного розладу, маячно-маніакального синдрому, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. (Т.2 а.с. 119-123);

Суд оцінивши в сукупності наведені вище докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними, достатніми та такими, що повністю підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів.

Так, заподіяння ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, крім показань самої потерпілої по справі, стверджується письмовими доказами по справі, зокрема висновком судово- медичної експертизи, які повністю узгоджуються між собою щодо часу, місця, способу, обставин та обстановки вчиненого злочину.

Також, вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а саме хуліганства, крім показань допитаних потерпілої та свідків по справі, стверджується письмовими доказами по справі, які повністю узгоджуються між собою щодо часу, місця, способу, обставин та обстановки вчиненого злочину.

Показання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 також повністю узгоджується з протоколами слідчих дій, проведених за їх участі.

На підставі наведеного, виходячи з вимог передбачених ч.1 ст. 337 КПК України, суд приходить до висновку, що є вірною кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодженню, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ч.1 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з наведеними обставинами, суд приймає до уваги наявний в матеріалах справи висновок судово-психіатричного експерта №103 від 20.04.2023 року, згідно якого ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, маячно-маніакального синдрому, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час вчинення ним злочину (12.05.2022) ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворюванням у формі шизоафективного розладу, маячно-маніакального синдрому, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час вчинення ним злочину (26.06.2022) ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворюванням у формі шизоафективного розладу, маячно-маніакального синдрому, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. (Т.2 а.с. 119-123);

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічнохворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Судом встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, маячно-маніакального синдрому, не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, тож потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки останній вчинив суспільно небезпечні діяння в стані неосудності і до нього можливо застосувати примусові медичні заходи у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, згідно з висновками судово-психіатричних експертів, оскільки за своїм психічним станом та характером вчинених суспільно небезпечних діянь він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Визначаючи тип психіатричного закладу відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчинених діянь, ступінь небезпечності психічнохворого для себе та інших осіб.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі складають 3964,28 грн. за проведені по справі експертизи, які підлягають зарахуванню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 7-29, 369-372,376,392,394,395, 512,513,516 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Міру запобіжного заходу, обрану відносно ОСОБА_4 , у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із звичайним наглядом, а саме: до Комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради (45601, Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Теремнівська,98), до набрання ухвалою законної сили, залишити без змін.

Речові докази по справі, зазначені у постанові слідчого від 13.05.2022 року та від 27.06.2022 року - зберігати при матеріалах справи.

Судові витрати по справі в розмірі 3964,28 грн. затрачених на проведення судових експертиз - зарахувати на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Суддя ОСОБА_1