ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові питання про затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000836 від 09.11.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Григорівка Чаплинського району Херсонської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військослужбовця військової служби за мобілізацією, у військовому званні «сержант» 1 відділення протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського взводу протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, на утриманні нікого немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи статус військовослужбовця військової служби за мобілізацією та військове звання «сержант», перебуваючи на посаді номера обслуги 1 відділення протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського взводу протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , порушуючи вимоги ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, в умовах воєнного стану, не з`явився о 09 год. 00 хвл. 01.09.2022 вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 та до 16.09.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причини, вчинене в умовах воєнного стану, особою, зазначеною у частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Прокурором у судовому засіданні було надано угоду про визнання винуватості від 03.07.2023, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , яку в судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник просять затвердити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогою ч. 3 ст. 474 КПК України, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду зазначеної вище угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

З огляду на надану угоду прокурор у справі ОСОБА_3 , будучи уповноваженою відповідно до ст. 37 КПК України особою та обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України в присутності захисника ОСОБА_5 уклали угоду в службовому приміщенні Фастівської окружної прокуратури Київської області, на підставі якої ОСОБА_4 зобов`язується визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та на підставі ч. 1 ст. 58 КК України призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військоськослужбовців на той самий строк, а саме 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Під час судового засідання ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за вказаних в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах, які не оспорював, зазначивши, що перебував в увільненні у зв`язку з необхідністю медичного обстеження і повинен був повернутися на службу 01.09.2022. Однак, через сімейні обставини, зумовлені розривом відносин з дружиною, він залишився дома та вживав алкогольні напої через значний стрес та страждання, зумовлені такою подією. Надалі він привів себе у належний стан та 16.09.2022 самостійно повернувся на військову службу. Обвинувачений зазначив, що угода укладена ним з прокурором добровільно, узгоджену міру покарання здатен понести, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.

Відповідно до ст. 474 КПК України суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки затвердження такої угоди, переконався у добровільності її укладення, а також роз`яснив права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Переконавшись в тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином та в тому, що ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, крім цього ОСОБА_4 з 28.03.2022 року є військослужбовцем військової служби за мобілізацією, в 2022 році приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування і збройної агресії, за місцем проходження служби характеризується позитивно, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду.

Щодо узгодженого сторонами покарання у виді одного року позбавлення волі із застосуванням положень статті 69 КК України та заміну його на службове обмеження строком на один рік з відрахуванням із заробітку 20 відсотків грошового забезпечення в дохід держави, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вказана норма набрала чинності 27.01.2023.

Станом на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину ч.1 ст.69 КК діяла в наступній редакції: За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Виходячи з положень ст.5 КК України з метою недопущення погіршення становища обвинуваченого, суд керується положеннями ч.1 ст.69 КК України, в редакції, чинній на час вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, тобто в редакції закону України Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо врегулювання процедури обміну осіб як військовополонених від 28.07.2022, який набрав чинності 19.08.2022.

Таким чином, враховуючи пом`якшуючі обставини такі як щире каяття та сприяння розкриттю вчиненого злочину, а також обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме те, що передумовою вчинення ним вказаного злочину стали тяжкі для нього події в особистому житті, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, самостійно припинив вчинення ним злочину, яке тривало незначний період в часі, він продовжує виконувати обов`язки військової служби із захисту держави України, має позитивні характеристики, суд дійшов висновку про обґрунтованість та можливість застосування положень ч.1 ст.69 КК України в редакції, що діяла станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Крім того, зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість застосування до обвинуваченого положень ч.1 ст.58 КК України та можливість призначити йому замість позбавлення волі на відповідний строк службового обмеження на той самий строк з відрахуванням 20 відсотків грошового забезпечення в дохід держави.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 314, 374, 376, 474, 475, 484, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 липня 2023 року, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000836від 09.11.2022.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості від 03.07.2023 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо врегулювання процедури обміну осіб як військовополонених» від 28.07.2022, який набрав чинності 19.08.2022, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України замість покарання у виді позбавлення волі строком на один рік призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для війсокослужбовців на той самий строк, а саме на один рік з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам кримінального провадження роз`яснити їх право отримати копію даного вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1