ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2018 року за №0001535 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.01.2020 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

- 24.01.2022 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 16.03.2018 року близько о 19:00 години, більш точного часу встановити не вдалось можливим, перебував на території парку « ОСОБА_6 » біля привокзальної площі в м.Одесі, де познайомився із раніше невідомим ОСОБА_7 . В ході бесіди ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 , що перебуває в пошуках роботи та житла в м.Одесі, на що ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про те, що має можливість влаштувати останнього на неофіційну роботу в якості будівельника в м.Одесі та допомогти із орендою житла за вигідною ціною в районі ЖД Вокзалу міста, на що потерпілий ОСОБА_7 погодився та разом із ОСОБА_8 направився в бік вул. Водопровідної в м. Одесі.

Рухаючись по вул. Водопровідній у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме майном ОСОБА_7 , який йшов поряд із останнім. Визначивши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон, належний ОСОБА_7 у ОСОБА_5 виник план, який полягав в отриманні мобільного телефону під приводом телефонного дзвінка та подальшого відволікання уваги потерпілого від його майна.

Реалізуючи свій злочинний план, перебуваючи на перехресті вулиць Водопровідної та Новощіпного Ряду м.Одесі, ОСОБА_5 , вводячи в оману ОСОБА_7 попросив останнього надати належний йому мобільний телефон, начебто для здійснення дзвінка, не маючи на меті повертати його власнику. В свою чергу потерпілий ОСОБА_7 , не розуміючи про злочинний намір ОСОБА_5 , передав йому мобільний телефон марки «Assistant AS-5411» в корпусі чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 1500 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння мобільним телефоном, ОСОБА_5 , роблячи вигляд, що розмовляє по мобільному телефону, уповільнив свій рух та скориставшись тим, що ОСОБА_7 відійшов вперед на декілька метрів та не звертає на нього свою увагу, втік з місця вчинення кримінального правопорушення, маючи при цьому реальну можливість розпорядитись незаконно набути майном.

Вищевказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 1500 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся у вчиненні вказаного кримінального проступку, підтвердив обставини кримінального проступку, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_7 про дату, час та місце проведення судового провадження повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також документів та доказів, що стосуються речових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 дав суду показання про те, що він 16.03.2018 року близько 19:00 години, на території парку « ОСОБА_6 » біля привокзальної площі в м.Одесі, познайомився із раніше невідомим ОСОБА_7 . В ході бесіди ОСОБА_7 повідомив йому, що перебуває в пошуках роботи та житла в м.Одесі. Почувши цю інформацію, ОСОБА_5 запропонував свою допомогу в пошуку роботи та житла. Для реалізації свого плану заволодіння телефоном потерпілого, рухаючись по вулиці Водопровідній до Новощіпного Ряду м.Одесі, він ввів в оману ОСОБА_7 попросив останнього надати належний йому мобільний телефон, начебто для здійснення дзвінка. Потерпілий добровільно надав йому мобільний телефон, а він скориставшись тим, що ОСОБА_7 відійшов вперед на декілька метрів та не звертає на нього свою увагу, втік з телефоном, який потім добровільно видав поліції.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Досліджені судом докази дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального проступку, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

ОСОБА_5 має постійні місце реєстрації та проживання, дані про його перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні, раніше неодноразово судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Разом з цим, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого з боку потерпілого, повернення викраденого майна останньому, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який у скоєному щиро покаявся.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства у виді обмеження волі в мінімальних межах строку обмеження волі, передбаченого санкцією ч.1 ст.190 КК України (в редакції яка діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року).

Такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні перебував у розшуку достатньо довгий період часу, після вчинення цього кримінального проступку, продовжив злочинну діяльність та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в наявний час засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів до покарання у виді позбавлення волі, яке відбуває реально, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує те, що даний злочин він скоїв до ухвалення вироку Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2022 року, за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України, згідно якого ОСОБА_5 засуджений до п`яти років шести місяців позбавлення волі, і дане покарання не відбуте ним повністю. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_5 за даним вироком за правилами ч.4 ст.70 КК України, а саме до призначеного ОСОБА_5 покарання за даним вироком, перевівши при цьому покарання у виді обмеження волі в позбавлення волі, виходячи із співвідношення, встановленого п/п «б» п.1 ч.1 ст.72 КК, частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2022 року. При цьому, призначаючи таким чином покарання винному суд керується висновком Об`єднаної палати КС ВС від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18) відповідно до якого, при призначенні остаточного покарання суду слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання та принцип його призначення повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки і не становитиме для нього особистого надмірного тягаря, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному. Таке порання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину та є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.

За встановлених обставин, суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України до обвинуваченому ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжний захід до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не застосовувався, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування в даному випадку положень ч.5 ст.72 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази визнані такими постановою слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 21.03.2018 року: мобільний телефон марки «Assistant AS-5411» в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_2 , слід залишити у потерпілого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, 381 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.190 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2022 року, перевівши покарання у виді обмеження волі за цим вироком у більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення, встановленого п/п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 24 квітня 2023 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Assistant AS-5411» в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_2 , залишити у потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

24.04.2023

Єдиний унікальний номер справи: №522/3887/23

Номер провадження № 1-кп/522/1827/23

Головуючий суддя ОСОБА_1