Справа №705/1330/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000469 від 12.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, у тому числі кримінального провадження № 0000469 від 12.05.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року відносно обвинуваченої продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 серпня 2023 року.

03 серпня 2023 року прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на шістдесят діб із залишенням раніше визначеного розміру застави та покладенням на неї певних обов`язків, яке підтримав у судовому засіданні. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому числі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України. Підставою для продовження застосування запобіжного заходу, на думку прокурора, є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінальних правопорушень, неможливість завершити судовий розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з об`єктивних причин, а також наявність ризиків, які наразі дають підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інший злочин, у тому числі у сфері наркозлочинів. За таких обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та забезпечити всебічне, повне та об`єктивне проведення судового розгляду у розумні строки.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість ризиків. З урахуванням стану здоров`я обвинуваченої просив змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала у повному обсязі позицію свого захисника.

Суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинувачену, дослідивши клопотання, дійшов такого висновку.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2023 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 серпня 2023 року. Судом були враховані неможливість завершити розгляд справи до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно обвинуваченої, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжували існувати.

З моменту взяття обвинуваченої під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. На даний час матеріали кримінальних проваджень, в яких ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення, перебувають на стадії судового розгляду. Судом з`ясована позиція обвинуваченої щодо пред`явлених обвинувачень, згідно з якою ОСОБА_4 майже в усіх кримінальних провадженнях вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнає, та встановлено порядок дослідження доказів. Станом на 17.08.2023 суд не допитав потерпілих, свідків, не дослідив у повному обсязі письмових доказів. Відтак завершити розгляд справи до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про застосування запобіжного заходу наразі неможливо з об`єктивних причин.

Суд вважає, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачена може переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у тому числі у вчиненні тяжкого злочину; незаконно впливати на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, з метою зміни їх показів, зважаючи на невизнання обвинуваченою вини по більшості епізодів, які їй інкримінуються; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що прокурором достатньо доведено, що застосування на даному етапі розгляду справи менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підстав, які б могли зумовити зміну обраного щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі судового розгляду не встановлено. У тому числі суду не надано підтверджень того, що ОСОБА_4 має таке захворювання, що унеможливлює її перебування під вартою.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою належить задовольнити, у задоволенні клопотання захисника про застосування відносно обвинуваченої домашнього арешту - відмовити.

При цьому суд також не вбачає підстав для зміни раніше визначеного розміру застави та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів, який відраховувати з дня оголошення даної ухвали.

Дія ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 15 жовтня 2023 року.

Залишити ОСОБА_4 раніше визначений розмір застави - сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 95160 гривень.

У разі звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням нею застави покласти на обвинувачену такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатись із м. Умань Черкаської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальних провадженнях.

Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченою, її захисником, прокурором шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченою - протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику - до відома та направити начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання.

Суддя ОСОБА_1