Справа № 932/6369/23
Провадження № 1-кс/932/2652/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0002722 від 09.07.2023, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002722 від 09.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.07.2023 року о 18:00 годині водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «BMW X5» p/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Полтавське шосе з боку с. Обухівка в напрямку вул. Донецьке шосе, на перехресті з вул. Белградською виїхала на перехрестя на «червоний» сигнал світлофору та скоїла зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по вул. Белградській з боку вул. Широка в напрямку вул. Передової на «зелений» сигнал світлофору.

Внаслідок ДТП водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0002722 від 09.07.2023 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст.286 КК України.

09.07.2023 року автомобіль «BMW X5» р/н НОМЕР_3 , визнано речовим доказом та приєднано його до матеріалів кримінального провадження № 0002722 від 09.07.2023 року і залишено на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик ГУНІ в Дніпропетровській області для тимчасового тримання транспортних засобів розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Передова,427.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, вилучений в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «BMW X5» р/н НОМЕР_1 , що зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а саме: деформація передньої частини, капоту, бамперу, тобто містить ознаки речового доказу, що передбачені ст.98 КПК України.

Крім того, вищевказаний транспортний засіб с необхідним для проведення судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи та судової експертизи технічного стану автомобіля, а власник автомобілю «BMW X5» р/н НОМЕР_4 , є особою заінтересованою у результатах розслідування даного кримінального провадження, з метою збереження речового доказу у тому вигляді, в якому останній був вилучений з місця дорожньо-транспортної пригоди, виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний транспортний засіб, з обов`язковим позбавленням

прав на відчуження, розпорядження тa користування автомобілем.

Виходячи з вищевикладеного, сторона обвинувачення просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «BMW», модель «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник ОСОБА_3 , встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування.

В судове засідання слідчий не з`явився. Повідомлений належним чином.

Власник та володілець майна заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні та повернути автомобіль на відповідальне зберігання.

Вважаю можливим розглянути клопотання у відсутність слідчого.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0002722 від 09.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Встановлено, що 08.07.2023 року о 18:00 годині водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «BMW X5» p/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Полтавське шосе з боку с. Обухівка в напрямку вул. Донецьке шосе, на перехресті з вул. Белградською виїхала на перехрестя на «червоний» сигнал світлофору та скоїла зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по вул. Белградській з боку вул. Широка в напрямку вул. Передової на «зелений» сигнал світлофору. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Правова кваліфікація даної події злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця події слідчим вилучено транспортний засіб автомобіль марки «BMW», модель «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_3 та направлено на майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів.

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від ОСОБА_4 від 09.07.2023, автомобіль марки «BMW», модель «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_3 визнано речовим доказом.

Сторона обвинувачення ставить питання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, із встановленням заборон відчуження, розпорядження та користування.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль марки «BMW», модель «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , виходжу з того, що цей транспортний засіб має істотне значення для досудового розслідування, оскільки є речовим доказом, може містити на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, є підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту. Тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на транспортний засіб марки «BMW», модель «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, обмеження користування майном можливе тоді, коли існують ризики того, що власник майна може змінити, приховати, спотворити або знищити речові докази.

В ході розгляду клопотання не встановлено, що власник може змінити, знищити, приховати чи зіпсувати цей доказ, тому автомобіль можна передати у користування власнику без шкоди для кримінального провадження.

З урахуванням вищезазначеного, приходжу до висновку про накладення арешту на вилучене майно із забороною відчуження та розпорядження. Тому клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0002722 від 09.07.2023, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «BMW», модель «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник ОСОБА_3 , встановивши заборону відчуження та розпорядження.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ