Справа № 464/3255/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/545/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000646 від 29 липня 2022 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду міста Львова від 19 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Сихівського районного суду міста Львова від 19 квітня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 92 (дев`яносто дві) копійки.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_6 25.07.2022 приблизно об 11:00 год., перебуваючи у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, в ході сварки із ОСОБА_9 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_6 , що в цей час перебувала (сиділа) на стільці у приміщенні кухні, та висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, вимагав від ОСОБА_6 вступити з ним в статевий зв`язок, на що остання йому відмовила. Після цього, ОСОБА_9 вийшов з приміщення кухні та через незначний проміжок часу повернувся повністю голим та знову підійшов до ОСОБА_6 , яка в цей час сиділа на стільці, та висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, погрожуючи фізичною розправою, вимагав від ОСОБА_6 вступити в статевий зв`язок. В подальшому ОСОБА_6 , захищаючись від суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 та реально побоюючись за своє життя, керуючись умислом, який виник раптово, спрямованим на зупинення протиправних дій останнього, стоячи навпроти ОСОБА_9 , схопила правою рукою кухонний ніж, який перебував на поверхні кухонної тумбочки, та умисно нанесла ним один удар в ділянку грудної клітки зліва ОСОБА_9 , спричинивши останньому проникаюче в ліву плевральну порожнину колото-різане поранення лівої бокової поверхні грудної клітки з ушкодженням нижньої долі лівої легені, що призвело до внутрішньої кровотечі в ліву плевральну порожнину з подальшим утворенням лівобічного гемоторакса, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та знаходиться в причинному зв`язку із настанням смерті.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити даний вирок в частині призначення покарання. На підставі ст. 69-1 КК України зменшити призначене ОСОБА_6 покарання за ст. 118 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі. Вважати ОСОБА_6 звільненою на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вважати покладеними на ОСОБА_6 згідно з ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченої вирок підлягає зміні в частині покарання.

Вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення покарання, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що при визначенні покарання ОСОБА_6 , суду необхідно було застосувати вимоги ст. 69-1 КК України та призначити їй покарання, строк якого не перевищує двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Обвинувачена ОСОБА_6 була належним чином повідомлена про розгляд апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 , що підтверджується матеріалами справи, проте в судове засідання не з`явилась.

Відповідно до ч.3 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши виступи прокурора ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ст. 118 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про те, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення покарання, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, то колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи з положень ст. 65 КК України суди повинні суворо додержуватися вимог цієї норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Якщо санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з обмеженням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з обмеженням волі. У разі обрання покарання у виді обмеження волі це рішення також має бути вмотивовано у вироку.

Додержання цих вимог закону вимагає, що в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання, повинен мотивувати у вироку, чому саме цей вид покарання він вважає за необхідне призначити обвинуваченому і чому саме обрана ним конкретна міра цього виду покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч.2 ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення про призначення покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у вироку має бути вмотивовано, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК України, а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Також, Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к), зазначив, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК України передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, тобто або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину», означає, що вимогу цього пункту виконано.

Таким чином, положення статті 69-1 КК України застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у п.1 ч.1 ст. 66 КК України, та будь-яку з обставин, вказаних у п.2 ч.1 ст. 66 КК України.

Призначаючи відповідно до вимог ст. 65 КК України ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, суд першої інстанції зазначив, що враховує відомості про особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є нетяжким, особу обвинуваченої, яка є незаміжньою, не працює, на медичних обліках не перебуває, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №346 від 18.08.2022 ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, інформацію, викладену у досудовій доповіді органу пробації, про середній рівень небезпеки для суспільства та середній рівень повторного вчинення правопорушення, у зв`язку з чим, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі не становитиме високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, а також щире каяття обвинуваченої, що є обставиною, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вказане свідчить про те, що при визначенні покарання ОСОБА_6 , суду необхідно було застосувати вимоги ст. 69-1 КК України та призначити їй покарання, строк якого не перевищує двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

При цьому, санкцією ст. 118 КК України передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до двох років.

Таким чином, в порушення зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції безпідставно визначив ОСОБА_6 покарання за ст. 118 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, тобто у розмірі, який перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (1 рік 4 місяці позбавлення волі).

З огляду на викладене, Сихівським районним судом м. Львова при визначенні покарання ОСОБА_6 неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що виразилось у безпідставному незастосуванні вимог ст. 69-1 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни вироку Сихівського районного суду міста Львова від 19 квітня 2023 року в частині покарання, а саме, на підставі ст. 69-1 КК України пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання за ст. 118 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника задоволенню.

У решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Сихівського районного суду міста Львова від 19 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині покарання змінити.

Вважати засудженою ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, до покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4