ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/2758/23 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/575/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 квітня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого 3-го відділення СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000436 від 21 жовтня 2022року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

13.04.2023 року слідчий подав до суду клопотання, погоджене прокурором, про обрання підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави та просив на підставі ч.6 ст.193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що у період тимчасової окупації Куп`янського району Харківської області окупаційною адміністрацією РФ всупереч законам України прийнято рішення про впровадження стандартів освіти РФ.

Надалі, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше серпня 2022 року, більш точний час не встановлено, представниками окупаційної адміністрації держави-агресора створено заклад освіти під назвою «Государственное бюджетное образовательное учреждение «Средняя общеобразовательная школа» с. Новониколаевка Купянской ВГА Харьковской области» (ГБОУ СОШ с. Новониколаевка), розташований за адресою: Харківська область, Кп`янський район, с. Новомиколаївка, вул. Миру, 150, на основі приміщень та матеріальних цінностей державного навчального закладу КЗ «Новомиколаївський ліцей» Шевченківської селищної ради.

Слідством встановлено, що не пізніше серпня 2022 року громадянка України ОСОБА_8 , виконуючи обов`язки директора вказаного навчального закладу в період серпня-вересня 2022 року, проводила співбесіди та підбирала на роботу до навчального закладу вчителів та здійснювала організаційні заходи, спрямовані на підготовку навчального закладу до нового навчального року у відповідності до російських освітніх стандартів.

Зокрема, ОСОБА_8 отримала у представників окупаційної влади електронні файли зі зразками навчальних планів та іншої документації щодо здійснення освітнього процесу в навчальних закладах РФ, на основі та у відповідності до яких у подальшому готувала документи щодо організації здійснення навчального процесу в навчальному закладі «Государственное бюджетное образовательное учреждение «Средняя общеобразовательная школа» с. Новониколаевка Купянской ВГА Харьковской области».

Також, ОСОБА_8 організувала у закладі освіти отримання та видачу учням підручників за російськими програмами навчання та надала вказівку підлеглому їй педагогічному колективу щодо здійснення навчального процесу з використанням вищевказаних підручників, які відповідно до змісту та довідкових відомостей, зазначених у них, відповідають стандартам освіти держави-агресора, зазначеним у ФГОС № 286, ФГОС № 287, ФГОС № 413.

Крім того, ОСОБА_8 , 01.09.2022 року організувала та провела у навчальному закладі Государственное бюджетное образовательное учреждение «Средняя общеобразовательная школа с. Новониколаевка Купянской ВГА Харьковской области» свято «Першого дзвоника», на якому над навчальним закладом здійснювалось підняття прапору РФ під звуки гімну РФ.

Згідно з інформацією, наданою оперативним підрозділом, ОСОБА_8 переховується від органу досудового розслідування на території держави-агресора РФ, що обґрунтовує неможливість вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №54 (7452) від 17.03.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_8 на 20.03.2023 року, 21.03.2023 року, 22.03.2023 року за зазначеною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000436 від 21.10.2022, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_8 у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Слідчим за погодженням з прокурором 17.03.2023 року, з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 54 (7452) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 17.03.2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а саме у проведенні діяльності, спрямованої на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти.

Постановою слідчого від 23.03.2023 року на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_8 оголошено у розшук.

Слідчий в клопотанні посилався на те, що у зв`язку з тим, що наявністю обґрунтованої підозри та необхідністю запобігання спробам останньої переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється існують підстави для обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Зазначає, що ОСОБА_8 за підозрою співпрацювала із окупаційною владою, добровільно зайняла посаду в.о. директора учбового закладу - Новомиколаївського ліцею, в якому учням роздавали підручники російської федерації, проводили лінійку у школі російською мовою та агітувала вчителів співпрацювати з окупаційною владою. За показаннями свідка ОСОБА_9 після деокупації у шкільному кабінеті в.о. директора знайшли флешку з розпорядчими документами для Куп`янської окупаційної адміністрації.

За показаннями свідка ОСОБА_10 після деокупації с. Новомиколаївка Куп`янського району у вересні 2022 року у приміщенні ліцею знайдено російські підручники з 1 по 11 класи, які надані органу досудового розслідування. Протокол огляду вказаних підручників від 23.02.2023 додається. Крім того, ОСОБА_10 зазначив про те, що ОСОБА_8 з вересня 2022 року по цей час перебуває на території Бєлгородської області РФ.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено про те, що до клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 не додані протоколи допиту свідка ОСОБА_10 , протокол огляду підручників від 23.02.2023 року, докази публікації повісток та підозри на сайті Офісу Генерального прокурора.

Вказане сталося внаслідок того, що слідчим, під час підготовки матеріалів, які додаються до клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 було виготовлено копію протоколу огляду від 23.02.2023 року на 84 аркушах, копії протоколу допиту свідка ОСОБА_10 на 4 аркушах та документів, що підтверджують публікацію повісток та підозри на сайті Офісу Генерального прокурора на 12 аркушах, проте через велике навантаження в роботі, зроблено технічну помилку в додатках до клопотання (не зазначено про їх долучення), зв`язку з чим вказані копії документів не долучені до самого клопотання.

Також, посилається на те, що слідчим за погодженням з прокурором 17.03.2023 року, з дотриманням вимог ст. ст. 111,135, 278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 54 (7452) від 17.03.2023 року.

Таким чином 17.03.2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а саме у проведенні діяльності, спрямованої на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти з дотриманням вимог КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, шляхом розміщення на офіційному сайті Харківського апеляційного суду дати та часу проведення судового засідання.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України та специфіки даного провадження, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваної, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурорана підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, СВ УСБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000436 від 21.10.2022року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування, громадянка України ОСОБА_8 виконуючи обов`язки директора навчального закладу в період серпня-вересня 2022 року, проводила співбесіди та підбирала на роботу до навчального закладу вчителів та здійснювала організаційні заходи, спрямовані на підготовку навчального закладу до нового навчального року у відповідності до російських освітніх стандартів.Крім того, ОСОБА_8 отримала у представників окупаційної влади електронні файли зі зразками навчальних планів та іншої документації щодо здійснення освітнього процесу в навчальних закладах РФ, на основі та у відповідності до яких у подальшому готувала документи щодо організації здійснення навчального процесу в навчальному закладі «Государственное бюджетное образовательное учреждение «Средняя общеобразовательная школа» с. Новониколаевка Купянской ВГА Харьковской области».

Також, ОСОБА_8 організувала у закладі освіти «Государственное бюджетное образовательное учреждение «Средняя общеобразовательная школа» с. Новониколаевка Купянской ВГА Харьковской области» отримання та видачу учням підручників за російськими програмами навчання та надала вказівку підлеглому їй педагогічному колективу щодо здійснення навчального процесу з використанням вищевказаних підручників, які відповідно до змісту та довідкових відомостей, зазначених у них, відповідають стандартам освіти держави-агресора, зазначеним у ФГОС № 286, ФГОС № 287, ФГОС № 413.

Крім того, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 організувала та провела у навчальному закладі Государственное бюджетное образовательное учреждение «Средняя общеобразовательная школа с. Новониколаевка Купянской ВГА Харьковской области» свято «Першого дзвоника», на якому над навчальним закладом здійснювалось підняття прапору РФ під звуки гімну РФ.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором, слідча суддя виходила з того, що органом досудового розслідування не було дотримано положення КПК України про виклик ОСОБА_8 до слідчого, повідомлення їй про підозру, а також відсутності достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 виїхала та/або перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та не доведено обставин передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З приводу доводів суду першої інстанції, що органом досудового розслідування не були використані всі засоби для належного повідомлення ОСОБА_8 про явку до такого органу, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно з інформацією, наданою оперативним підрозділом, ОСОБА_8 переховується від органу досудового розслідування на території держави-агресора РФ, що обґрунтовує неможливість вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №54 (7452) від 17.03.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_8 на 20.03.2023, 21.03.2023, 22.03.2023 за зазначеною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000436 від 21.10.2022, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної, тощо.

Як убачається з матеріалів провадження, 17.03.2023 року з дотриманням вимог ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 54 ( 7452 ) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Тобто, на думку колегії суддів, органом досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для повідомлення підозрюваної ОСОБА_8 про її виклик до органів досудового розслідування та вжито всіх заходів щодо направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку для виклику ОСОБА_8 та вручення їй особисто повідомлення про підозру.

Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що ні слідчий , ні прокурор не скористалися правом на доповнення клопотання та не додали докази публікації повісток та підозри на сайті Офісу Генерального прокурора, в порушення п.1 ч.3 ст. 184 КПК України, оскільки, як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора така інформація не була додана помилково. Також, колегія суддів зазначає, що зазначені недоліки могли бути усунутими шляхом оголошення у справі перерви для з`ясування таких обставин та надання органом досудового розслідування таких доказів, тим більш, що така інформація є загальнодоступною та розміщена на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, колегія суддів приймає до уваги надані прокурором докази публікації повісток та підозри, оголошеної ОСОБА_8 на сайті Офісу Генерального прокурора, оскільки такі відомості дійсно були розмішені на сайті 17.03.2023 року, тобто були загальновідомими на час розгляду клопотання слідчим суддею.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідча суддя також посилалась на те, що органом досудового розслідування не було надано достатніх доказів того, що ОСОБА_8 у період з вересня 2022 року по теперішній час знаходиться на території російської федерації (держави-агресора).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан, внаслідок військової агресією РФ проти України та Україна оголосила розрив дипломатичних відносин з Росією. Крім того, м. Куп`янськ Харківської області тривалий час перебував під окупацією військових організацій РФ та в подальшому після деокупації частина Харківської області продовжує перебувати під окупацією, що не виключає виїзд ОСОБА_8 до території, що контролює збройні сили РФ та у силу того, що на цих територіях відсутні будь-які державні контролюючі органи, які б могли офіційно підтвердити виїзд ОСОБА_8 до держави-агресора та перетинання кордону з нею на цій ділянці.

Так, відповідно до інформації помічника начальника ГВ ЗНД УСБУ України в Харківській області від 25.02.2023 року, оперативно-розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_8 у період з вересня 2022 року по теперішній час знаходиться на території російської федерації, така інформація також підтверджена показаннями свідків, а тому з врахуванням зазначеної ситуації існує обгрунтована презумпція щодо її належності.

Сукупність вказаних відомостей дають підстави ґрунтовно вважати, що ОСОБА_8 перебуває поза межами України, а саме на території держави-агресора, а тому висновки слідчого судді у цій частині є необґрунтованими, так як в реаліях війни в офіційний спосіб таку інформацію отримати взагалі неможливо.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_8 , її точне місце перебування з об`єктивних причин не було встановлено, органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення їй такого повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється остання, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності,

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи слідчої судді про неналежність наданих органом досудового розслідування доказів причетності підозрюваної до інкримінованого правопорушення, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Крім того, згідно з вимогами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється або вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що вони є реальними з огляду на конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі визнання її винуватою.

Крім того, в даному випадку необхідно враховувати і той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а відтак обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , на думку апеляційного суду, дійсно відповідатиме суспільному інтересу в умовах воєнного стану.

Так, відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до не тяжкого злочину, але будучи обізнаною про певний ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину, його суспільний резонанс та покарання, яке загрожує у разі визнання її винуватою, існує реальний ризик того, що підозрювана може переховуватися від суду, та з огляду на характер вчиненого злочину може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Крім того, постановою слідчого від 23.03.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_8 оголошено у розшук.

Таким чином, надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує висока ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4ст. 95 КПК).

Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, а також у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_8 небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із колабораційною діяльністю, беручи до уваги обставини справи та те, що наразі підозрювана перебуває поза межами України, колегія суддів не знаходить підстав для визначення розміру застави на цьому етапі.

Відповідно до ч. 4 ст.197 КПК України у разі постановлення судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної на підставі ч.6 ст.193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки вона довела обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, така ухвала суду є попередньою мірою та в подальшому на підставі ч.6 ст.193 КПК України питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід підлягає розгляду після затримання ОСОБА_8 і не пізніше 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як необґрунтована, а клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 квітня 2023 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого 3-го відділення СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000436 від 21 жовтня 2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваної, не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя повинен розглянути за участю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , питання про застосування обраного щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4