У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000540 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 березня 2023 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, українця, з базовою середньою освітою, який не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_5

(в режимі відео конференції з ДУ «Казанківська ВК №93»)

захисник ОСОБА_6

( в режимі відеоконференції з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник просять вирок суду скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Короткий зміст заперечення на апеляційну скарги.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника, прокурор просить оскаржуваний вирок залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 ( шести) років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_5 судові витрати на користь держави в сумі 700 (сімсот ) гривень за проведення судової експертизи.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з 02 березня 2023 року. Зараховано у строк відбуття покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою з 23 серпня 2022 року по 02 березня 2023 року. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений, пояснює, що не вчиняв інкриміноване йому правопорушення, натомість суд не взяв до уваги його покази, надавши перевагу показам потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду необґрунтованим в частині епізодів від 31.07.2022р. та 23.08.2022р..Вказує, що за епізодом від 31.07.2022р. обвинувачений пояснив, що ніякого відношення до крадіжки з будинку ОСОБА_8 він не має, мисливську рушницю знайшов, а потім йому стало відомо, що вона крадена і належить ОСОБА_8 . Після цього, аби уникнути підозри в свою адресу, оскільки раніше неодноразово судимий, передав працівникам поліції вказану рушницю через свого знайомого ОСОБА_9 . Вищезазначене, підтвердив і ОСОБА_9 , допитаний у суді. Вказує, що покази свідка ОСОБА_9 викладені у вироку некоректно, що на потім дало суду змогу покласти їх в основу обвинувачення, оскільки інших належних і допустимих доказів причетності ОСОБА_5 до цієї крадіжки провадження не містить.

Зауважує, що за епізодом від 23.08.2022р. суд розглянув питання закінченого замаху і визнав неприйнятним його застосування у даному випадку, але стороною захисту акцентувалась увага саме на незакінчений замах, оскільки з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, він не виконав всіх дій, які вважав необхідними для доведення таємного викрадення чужого майна до кінця.

Узагальнені доводи заперечення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, зазначає, що свідок ОСОБА_9 надав суду покази безпосередньо у судовому засіданні, які є логічними, послідовними та узгоджуються з протоколом огляду від 24.08.2022р. За епізодом від 31.07.2022р. ОСОБА_5 з приміщення домоволодіння ОСОБА_8 викрав ще бензокосу та бензопилу, що повністю підтверджується дослідженими доказами і показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Щодо епізоду від 23.08.2022р. за фактом крадіжки у ОСОБА_13 , вважає, що суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого, оскільки свідок ОСОБА_14 пояснив, що затримав ОСОБА_5 лише після того, як останній виніс з будинку все майно та склав на дві купи, так як спостерігав за обвинуваченим, тобто мав реальну змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2101-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан.

Так, в умовах воєнного стану, 31 липня 2022 року в нічний час доби, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував біля будинку АДРЕСА_2 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке перебувало у господарському приміщенні та приміщенні будинку ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 . Після чого, шляхом пошкодження навісного замку вхідних дверей, проник до господарського приміщення, звідки, таємно викрав бензокосу марки «GOODLUCKGrassTrimmer 4300», червоного кольору, вартістю 1 700 гривень та бензопилу марки «HandWerkGS5000», вартістю 2 100 гривень. Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , підійшов до вікна домоволодіння, та через віконну раму проникнув до приміщення домоволодіння з метою таємного викрадення майна. Таким чином, ОСОБА_5 , таємно викрав мисливську гладкоствольну (одноствольну) рушницю модель - «ИЖ-18» у чохлі до мисливської рушниці, виготовленого із брезенту коричневого кольору, вартістю 5000 гривень рушниця та 310 гривень чохол, після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки в сумі 9 110 гривень.

Крім цього, 23.08.2022 року приблизно о 18.00 год., ОСОБА_5 , проходячи по АДРЕСА_2 , зупинився поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , та в цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, яке перебувало у приміщенні будинку ОСОБА_13 .

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через сітку-огорожу вищезгаданого домоволодіння, тим самим незаконно проник на дану територію. В подальшому, ОСОБА_5 , шляхом пошкодження навісного замку вхідних дверей, проник до домоволодіння, звідки, таємно викрав два алюмінієві бідони, об`ємом по 40 літрів кожний, вартістю 350 гривень за одну одиницю, загалом 700 гривень, алюмінієвий казан об`ємом 5 літрів, вартістю 240 гривень, газовий балон об`ємом 3 літри, у з`єднанні з редуктором вартістю 290 гривень, газову одноконфорочну плитку (горілку) вартістю 100 гривень, касетний магнітофон «KASON» вартістю 200 гривень, DVD-програвач марки «Daewoo» моделі «DV-1450S» вартістю 200 гривень, ігрову приставку «Dendy» вартістю 400 гривень та ноутбук марки «Toshiba» моделі «330CDS» вартістю 4400 гривень. Надалі ОСОБА_5 склав вищевказане майно за огорожею неподалік домоволодіння АДРЕСА_3 , тим самим отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 6530 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , судом кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показах обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , а також письмових доказах, які містяться в матеріалах справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, не визнав і пояснив, що рушницю він знайшов в якомусь гаражі в селі та дав її ОСОБА_9 . Про крадіжку бензокоси та бензопили у потерпілого ОСОБА_8 йому відомо тільки, що потерпілий знайшов своє майно. Ніякого відношення до крадіжки з будинку ОСОБА_8 він не має. Крім того, обвинувачений зазначив, що 23.08.2022 року він йшов по провулку приблизно о 15.00 год. та побачив, що на купі лежать якісь дроти. Він підійшов та побачив, що на купі лежать бідони, скручені кабелі , сумки. Коли він підійшов до цієї купи, то до нього одразу підбіг ОСОБА_14 та викликали поліцію. Хоче додати, що він приймав участь в слідчому експерименті, щодо відтворення обставин крадіжки у ОСОБА_13 . ОСОБА_5 погодився на слідчий експеримент, бо слідчий пообіцяв забрати з дому речі обвинуваченого, які йому були потрібні. Під час слідчого експерименту він все показував навмання. Але в судовому засіданні 02.03.2023 року, ОСОБА_5 винним себе визнав частково і пояснив, що він визнає себе винним в тому, що він скоїв крадіжку майна у ОСОБА_13 , але зазначив, що злочин він до кінця не довів, так як виніс речі і хотів ще раз повернутись до хати ОСОБА_13 і забрати ще якесь майно, але був затриманий ОСОБА_14 . Що ж стосується крадіжки рушниці, то обвинувачений зазначив, що рушницю він не викрадав, а знайшов її та передав ОСОБА_9 , так як боявся, що працівники правоохоронних органів подумають на нього.

Проте, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 , його винуватість підтверджується наступними доказами.

Так, свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_8 . Влітку ОСОБА_15 приїхала до с.Воронівка, щоб забрати свою доньку, яка на той час перебувала у бабусі. Вона забрала доньку та вони пішли до хати по АДРЕСА_2 , де перебували до вечора. В будинку та на подвір`ї все було в порядку. Ночувати вони пішли до матері Вранці о 05.00 год. ОСОБА_15 розбудила її мати та спитала навіщо ОСОБА_15 відпустила собаку, на що остання відповіла, що вона цього не робила і одразу пішла до подвір`я свого будинку. Там ОСОБА_15 побачила, що її собаку бігає, а нашийник собаки розстебнутий. Також ОСОБА_15 побачила, що на веранді занавіска знаходилась не в тому положенні, як була напередодні. ОСОБА_15 злякалась, покликала свого вітчима ОСОБА_11 і вони разом пішли до будинку. Там вони виявили, що з будинку зникла рушниця її чоловіка, а з приміщення літньої кухні були викрадені бензокоса та бензопила.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , надали аналогічні покази, крім того свідок ОСОБА_10 зазначила, що приблизно через тиждень після крадіжки до двору ОСОБА_10 мешканець села Воронівка ОСОБА_17 приніс мішок в якому були бензокоса та частина бензопили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є трактористом та обробляв поля біля колишньої майстерні. Після об`їзду поля в чагарниках він побачив білий мішок в якому була бензокоса та ручка від бензопили. Він знав, що подібні речі були викрадені у ОСОБА_8 , тоді він заніс ці речі його тещі ОСОБА_10 .

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 , суд вірно послався на протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.07.2022 року, в якому ОСОБА_15 повідомила працівників поліції про те, що в ніч на 31.07.2022 року з приміщення гаражу та будинку була здійснена крадіжка бензокоси, бензопили та мисливської рушниці, на протокол огляду місця події від 31.07.2022 року з таблицею зображень, працівниками поліції оглянуте та зафіксоване місце події, на зберігальну розписку ОСОБА_8 , в якій зазначено, що він отримав від працівників поліції належне йому майно - бензокосу марки «GOODLUCKGrassTrimmer 4300» та тримач від бензопили марки «HandWerkGS5000», на протокол огляду предмета від 24.08.2022 року з таблицею зображень, в якому зазначено, що працівниками поліції оглянутий предмет схожий на мисливську гладко ствольну рушницю, яку добровільно видав ОСОБА_9 в приміщенні службового кабінету №29 Вознесенського РУП. Даний предмет знаходиться в чохлі. Згідно заяви ОСОБА_9 даний предмет йому на зберігання залишив ОСОБА_5 . Чохол з мисливською рушницею визнані речовими доказами за даним кримінальним провадження та на інші докази, які були досліджені судом та яким надана належна юридична оцінка.

Крім того, судом допитаний свідок ОСОБА_9 , який суду пояснив, що наприкінці літа-початку осені йому зателефонував обвинувачений та просив приїхати в с. Воронівка, щоб завезти його до міста Вознесенська. Обвинувачений працював по господарству у ОСОБА_9 і вони добре знали один одного. Домовленість була про те, що коли ОСОБА_18 приїде до центру с.Воронівка, він перетелефонує ОСОБА_5 . ОСОБА_9 приїхав та почав телефонувати, але обвинувачений не відповідав. Тоді свідок поїхав до свого знайомого ОСОБА_19 і через годину-півтори, коли їхав по вулиці зустрів обвинуваченого, який був п`яний і казав, що потрібно поїхати до м. Вознесенська здати металобрухт, а потім десь пішов. Через те, що в ОСОБА_9 погано працював автомобіль він зупинився щоб його підремонтувати і через деякий час до нього підбігли чоловіки і звинуватили, що він є посібником у крадіжці.

Твердження захисника про некоректність викладення показів свідка ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає надуманим. Свідок ОСОБА_9 надав суду покази безпосередньо у судовому засіданні, які є логічними, послідовними та узгоджуються з протоколом огляду від 24.08.2022р.

Суд вірно не прийняв до уваги доводи ОСОБА_5 про те, що він не причетний до вчинення крадіжки з домоволодіння ОСОБА_8 , так як його пояснення спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду, що саме після розмови з обвинуваченим, про те, що ОСОБА_5 підозрюють в крадіжці рушниці, обвинувачений і передав рушницю ОСОБА_9 . Що ж стосується непричетності ОСОБА_5 до крадіжки бензокоси та бензопили, то в судовому засіданні було встановлено, що крадіжку бензокоси, бензопили та рушниці у чохлі була скоєна саме в ніч на 31.07.2022 року, з території одного й того ж самого домоволодіння.

Щодо епізоду від 23.08.2022р. за фактом крадіжки у ОСОБА_13 , суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого. Так, відповідно до ч.3 ст.15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , пояснив, що затримав ОСОБА_5 , лише після того, як останній виніс з будинку все майно та склав на дві купи, та як спостерігав за обвинуваченим, тобто обвинувачений мав реальну змогу розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Також судом вірно не були прийняті доводи обвинуваченого про те, що він знайшов у провулку майно, яке було викрадене з будинку ОСОБА_13 і ніякого відношення до крадіжки не має. Дані пояснення спростовуються поясненнями вищезазначеного свідка ОСОБА_14 , який безпосередньо бачив, як ОСОБА_5 проник до приміщення будинку ОСОБА_13 і виносив звідти викрадені речі. Також, 14.09.2022 року, ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 , під час слідчого експерименту відтворив обставини скоєння ним крадіжки майна належного ОСОБА_13 , що відповідає фактичним обставинам справи. Доводи обвинуваченого про те, що він показував де перебувало в хаті викрадене майно навмання, також вірно судом не прийняті до уваги, так як обвинувачений вказав на ті місця знаходження речей, на які вказав при допиті потерпілий ОСОБА_13 .

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, підтверджені дослідженими судом доказами, дії обвинуваченого правильно судом першої інстанції кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України. Доводи обвинуваченого та його захисника, на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданих апеляційних скарг.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, їх належність та допустимість визнана судом.

Твердження обвинуваченого, щодо недоведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, були предметом розгляду у суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, який визнає їх такими, що спростовуються зібраними у кримінальному провадженні та наведеними у вироку доказами.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинуваченого та його захисника, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 березня 2023 року стосовно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: