Справа № 351/1005/22
Провадження № 11-кп/4808/310/23
Категорія ст. 125 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Снятинського районного суду від 06 квітня 2023 року, відносно ОСОБА_8 , за ст. 125 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченої, вважає вирок Снятинського районного суду щодо ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України від 06.04.2023 року таким, що підлягає зміні з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_10 стягнув з обвинуваченої на користь потерпілої моральну шкоду у сумі 3000 гривень. Однак, вважає таке рішення незаконним та таким, що не відповідає ст.ст. 23,1066-1068 ЦК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_8 умисно завдала удару металевою частиною сапи ОСОБА_10 , спричинивши тілесні ушкодження у виді синців лівого плечового суглобу та садна лівого плечового суглобу, а тому судом не достатньо враховано глибину фізичного болю та душевних страждань потерпілої.

Просить вирок Снятинського районного суду від 06.04.2023 року щодо ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України змінити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу в якій вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду не вжив заходів для повного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для справи, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що судом при призначенні покарання її підзахисній не враховано характеризуючі дані на особу обвинуваченої, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою пенсійного віку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, приймає активну участь у громадському житті села, не враховано також те, що всі свідки, які були допитані в судовому засіданні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , перебувають у дружніх відносинах з потерпілою. Не можливо залишити поза увагою і те, що у судовому засіданні свідки, які були допитані не підтвердили факти нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_17 .

Окрім цього, представником потерпілої ОСОБА_10 , було заявлено цивільний позов на суму 30000 гривень на відшкодування шкоди, завданої злочином, однак належних та допустимих доказів на підтвердження того, що потерпіла отримала глибокі фізичні та душевні страждання не було.

Просить вирок Снятинського районного суду від 06 квітня 2023 року скасувати та ухвалити новий вирок яким, виправдати ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

Вироком суду від 06 квітня 2023 року, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850,00 гривень.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 3000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 за наступних обставин:

07 червня 2022 року приблизно о 19:30 год. на ґрунті тривалих неприязних відносин між сусідами сім`ї ОСОБА_8 , яка спільно з сім`єю проживає по АДРЕСА_1 та сім`ї ОСОБА_10 , яка проживає по АДРЕСА_1 , на толоці, яка знаходиться перед господарствами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , між ОСОБА_10 та чоловіком ОСОБА_8 ОСОБА_18 виник черговий словесний конфлікт.

У ході розвитку конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_18 втрутилися ОСОБА_8 та її дочка ОСОБА_19 з однієї сторони, та брат ОСОБА_10 - ОСОБА_13 іншої сторони.

В ході конфлікту ОСОБА_8 умисно завдала ОСОБА_10 один удар металевою частиною сапи, яку протягом всього конфлікту тримала в руках, в ділянку лівого плеча, внаслідок чого спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців лівого плеча, лівого плечового суглобу та садна лівого плечового суглобу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 08.06.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Під час апеляційного розгляду в порядку клопотання прокурор ОСОБА_7 , подав заяву від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_20 від 29.06.2023 року, із змісту якої вбачається, що він на підставі ст. 403 КПК України відмовляється від поданої апеляційної скарги на вирок Снятинського районного суду від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_7 подану заяву підтримав, інші учасники процесу з приводу поданої заяви не заперечували.

Заслухавши думку учасників апеляційного провадження щодо поданої заяви прокурора колегія суддів вважає, що заяву слід задовольнити, оскільки вона не суперечить вимогам ст. 403 ч.1 КПК України, згідно якої особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , слід зазначити наступне:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, вирок суду першої інстанції від 06 квітня 2023 року скасувати, постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , вважає її безпідставною та необгрунтованою;

- потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 , заперечили з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої, на кваліфікацію її дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи наведенні в апеляційні скарзі захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 з приводу того, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та надав невідповідні висновки, викладені у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки під час судового розгляду не здобуто жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували вину її підзахисної є безпідставними.

У відповідності до положень ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог ст.84 ч.1 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , рапорт від 07.06.2022 року помічника чергового відділення поліції №1 ( м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_21 , протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.06.2022 року, протокол проведення слідчого експерименту від 21.07.2022 року за участі потерпілої ОСОБА_10 та фотоматеріали до нього, висновок експерта № 55 від 08.06.2022 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців лівого плеча, лівого плечового суглобу, правого плеча, садна лівого плечового суглобу, які утворилися від дії тупих предметів, якими можуть бути руки, металева частина сапи, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи вищенаведені докази, у колегії суддів не виникає сумнівів у їх належності та допустимості, так як вони є послідовними, не суперечать один одному, зібрані відповідно до вимог закону та об`єктивно доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні її підзахисній покарання було не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини та призначено надто суворе покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необгрунтованими.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за скоєний злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, та й іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до загальної частини цього кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд при призначені покарання врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченій дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 судом не встановлені.

Однак, враховані характеризуючі дані на особу обвинуваченої, а саме те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, пенсіонерка, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризує позитивно, приймає активну участь у громадському житті села.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5