У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

07 липня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_6 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000368 від 28.06.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микуличин, Яремчанської міськради, Івано-Франківської області, адреса АДРЕСА_1 , громадянина України

підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_6 за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваногоОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що останній підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України у кримінальному провадженні №0000368 від 28.06.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 №176-ОС від 27.03.2023, капітана ОСОБА_5 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, призначено на посаду начальника другої прикордонної застави відділу прикордонної служби № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, капітан ОСОБА_5 являвся начальником за військовим званням та за посадою (службовим становищем) для солдата ОСОБА_8 , а останній є підлеглим ОСОБА_5 .

Так, капітан ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України по мобілізації, проходячи військову службу на посаді начальника другої прикордонної застави відділу прикордонної служби № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог в супереч вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 58, 59, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, 24 червня 2023 року, близько о 18 годині, знаходячись біля намету військового наметового містечка, в якому проживали військовослужбовці НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого біля АДРЕСА_2 , побачивши, що солдат ОСОБА_8 справляв у положенні стоя свою природну потребу (здійснював свій туалет), біля намету, підійшов до нього та діючи з прямим умислом, завдав кулаком правої руки удар в область тулуба з правої сторони солдата ОСОБА_8 , з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю шляхом застосування насильства до підлеглого військовослужбовця, з метою покарати його за справляння ним природної потреби біля намету, а також для підвищення свого власного авторитету серед військовослужбовців, в результаті чого завдав солдату ОСОБА_8 тілесне ушкодження у виді закритого розриву 4 ділянки печінки 1-2 ступеню, забій підшлункової залози.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 повідомлено 06.07.2023. З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, можепереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого і свідків; може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

А тому прокурор вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, щодо визначення застави, заперечив.

Підозрюваний вину не визнав, у задоволенні клопотання просив відмовити.

Захисник підтримала позицію свого підзахисного, просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування№0000368 від 28.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного подання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному, яку слідство обґрунтовує: протоколом огляду місця події; поясненнями ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; довідка військово-лікарської комісії від 06.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; медична характеристика ОСОБА_5 .

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу підозрюваномуОСОБА_5 , слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які обгрунтовуються слідчим у заявленому клопотанні, а саме ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до дванадцяти років. Розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Продовжуючи перебувати на військовій службі, у разі відсутності запобіжного заходу до ОСОБА_5 , останній може впливати на потерпілого і свідків військовослужбовців своєї частини, у тому на свідка цивільну особу ОСОБА_9 (сестра потерпілого), з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання правдивих свідчень у суді, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При цьому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_5 , маючи певні навички використання зброї як військовослужбовець, перебуваючи на волі може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, вчинити неправомірні дії відносно своїх командирів, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Крім того, підозрюваний, що вчинив відмову від несення військової служби в умовах воєнного стану, враховуючи його особу як недисциплінованого військовослужбовця, на якого жодним чином не вплинули попередні бесіди, заходи індивідуального впливу, попередження з боку військового керівництва, з великою вірогідністю існує ризик того, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, а саме надалі відмовитись від несення обов`язків військової служби, а також вчинити інші тяжкі та особливо тяжкі військові злочини, виходячи із поведінки і характеристики ОСОБА_5 .

Враховуючи кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_5 , (ч. 5 ст. 426-1 КК України), місце його реєстрації проживання поза межами території Львівської області, і враховуючи неможливість звільнення ОСОБА_5 з військової служби через воєнний стан, а також враховуючи те, що капітан ОСОБА_5 у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу залишиться на військовій службі, де може продовжити вчинювати насильства щодо підлеглих, тобто може продовжити кримінальне правопорушення або вчинити новий злочин, де також перебувають свідки, що також створить можливість впливу на свідків з боку ОСОБА_5 , вчинення ним нового злочину, ухилення від явки до слідчого, сторона обвинувачення вважає, що у даному випадку застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід неможливо, оскільки більш м`який захід не пов`язаний з триманням під вартою неможливо, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання ОСОБА_5 обов`язків підозрюваного щодо явки до слідчого, не здійснення ним впливу на свідків і потерпілого, і не забезпечить не вчинення ним нового злочину і порушення військової дисципліни та застосування насильства відносно підлеглих.

Так кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді до 12 років позбавлення волі. Крім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері несення військової служби. Вказані обставини в своїй сукупності підтверджують, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тому з урахуванням положень Закону України № 2531-IX від 16.08.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану», покликання представників органу досудового розслідування та органу прокуратури в цій частині, суд вважає обгрунтованими та належно вмотивованими.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та час його вчинення (в умовах воєнного стану), а також його вчинення на час несення військової служби, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого за погодженням з прокурором про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків. Окрім цього суд враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюєтьсяОСОБА_5 , його стан здоров`я, інші дані про його особу (проходить службу, зокрема перебував в зоні ведення активних бойових дій та наявні захворювання, що пов`язанні із проходженням військової служби).

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів суд вважає за необхідне визначити у відповідності до п.3 ч.5 ст.182 КПК України підозрюваному відповідний розмір застави.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, саме стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до прецедентного права Суду, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні (дивіться Мангурас проти Іспанії [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (дивіться Неймайстер проти Австрії, 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8). Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого (дивіться Maнгурас, наведена вище, § § 79 - 80). Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити (дивіться Toшев проти Болгарії, № 56308/00, § 68, 10 серпня 2006 року; і Iванчук проти Польщі, № 25196/94, § 66, 15 листопада 2011 року).

Навіть якщо рішення національних судів про відмову звільнення під заставу засновані на «відповідних» і «достатніх» підставах Суд повинен також встановити, чи виявили компетентні національні органи влади «особливу ретельність» при вирішенні цього питання. Суд вважав, що цей критерій повинен бути доречним навіть у зв`язку з рішенням щодо визначення умов звільнення під заставу після того, як звільнення під заставу було офіційно дозволено, якщо особа залишилася в ув`язненні внаслідок відсутності можливості внести заставу (дивіться Koлаковіч проти Мальти, № 76392/12, § 74, 19 березня 2015 року).

Так, у справі Mangouras v. Spain ЄСПЛ вказав, що оскільки зростаючий стандарт в галузі захисту прав людини відповідно і неминуче вимагав більшої твердості при оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичних суспільств, при визначенні розміру застави не можна виключати прийняття до уваги професійного середовища, яке сформувало обставини для даної діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу.

Так у цій справі заявнику було призначено заставу у сумі 3 000 000 євро і було встановлено, що вказана сума, швидше за все, перевищувала платоспроможність заявника. Однак, враховуючи винятковий характер справи та величезний збиток ЄСПЛ визнав, що визначення застави у такому розмірі не є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя враховує, що ймовірний злочини віднесений до категорії особливо тяжких.

Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року.

На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу проголошення ухвали - 07 липня 2023 року о 16:30 год.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 214 720 гривень.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді із встановленю періодичністю;

2) повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну місця проходження служби;

3) утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1