В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/903/23

17 липня 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000093 від 08 квітня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернявка Каховського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, працює листоноша в ПАТ «Укрпошта», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

в с т а н о в и в :

На початку червня 2022 року, в обідній час доби, точної дати слідством не встановлено, на прохання своєї матері ОСОБА_6 , малолітня ОСОБА_7 прийшла до будинку свого сусіда ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для того, щоб придбати спиртні напої.

Зайшовши до вказаного будинку, ОСОБА_7 зустріла ОСОБА_4 , з яким почала спілкуватися. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, а саме розбещення малолітньої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись відсутністю поблизу батьків ОСОБА_7 та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, достовірно розуміючи те, що ОСОБА_7 є малолітньою, з метою задоволення власної статевої пристрасті, вчинив фізичні розпусні дії щодо останньої, здійснюючи дотики своїми руками до грудей та статевих органів малолітньої. В свою чергу, малолітня ОСОБА_7 на момент вчинення злочинного діяння не розуміла характеру та значення вчинення щодо неї дій сексуального характеру в силу свого малолітнього віку, малого життєвого та сексуального досвіду, інформативності щодо статей, а отже не могла надати усвідомленого опору діям ОСОБА_4 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 у березні 2023 року вдруге вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_7 за наступних обставин.

Так, 10 березня 2023 року, у обідній час доби, на прохання своєї матері ОСОБА_6 , малолітня ОСОБА_7 знову прийшла до будинку свого сусіда ОСОБА_4 для того, щоб придбати спиртні напої.

Перебуваючи в одній з кімнат будинку, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_7 , у ОСОБА_8 знову виник умисел, спрямований на розбещення малолітньої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, користуючись відсутністю поблизу батьків ОСОБА_7 та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, достовірно розуміючи те, що ОСОБА_7 є малолітньою, з метою задоволення власної статевої пристрасті, вчинив фізичні розпусні дії щодо останньої, здійснюючи дотики своїми руками до грудей та статевих органів малолітньої.

Надалі, ОСОБА_4 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, скориставшись своєю перевагою у фізичній силі, застосувавши до малолітньої потерпілої психологічне насильство, при цьому демонструючи свій оголений статевий орган, наказав потерпілій взяти його своїми руками та декілька секунд тримати в руках.

В свою чергу, малолітня ОСОБА_7 на момент вчинення злочинного діяння не розуміла характеру та значення вчинення щодо неї дій сексуального характеру в силу свого малолітнього віку, малого життєвого та сексуального досвіду, інформативності щодо статей, а отже не могла надати усвідомленого опору діям ОСОБА_4 .

Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_4 у квітні 2023 року вкотре вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_7 за наступних обставин.

Так, 7 квітня 2023 року, о 16 годині 00 хвилин на прохання своєї матері ОСОБА_6 , малолітня ОСОБА_7 знову прийшла до будинку ОСОБА_4 для того, щоб придбати спиртні напої.

Перебуваючи в коридорі будинку, під час спілкування з малолітньою ОСОБА_7 , у ОСОБА_8 в черговий раз виник умисел, спрямований на розбещення малолітньої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у коридорі житлового будинку, користуючись відсутністю поблизу батьків ОСОБА_7 та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, достовірно розуміючи те, що ОСОБА_7 є малолітньою, з метою задоволення власної статевої пристрасті, вчинив фізичні розпусні дії щодо останньої, здійснюючи дотики своїми руками до статевих органів малолітньої. В свою чергу, малолітня ОСОБА_7 на момент вчинення злочинного діяння не розуміла характеру та значення вчинення щодо неї дій сексуального характеру в силу свого малолітнього віку, малого життєвого та сексуального досвіду, інформативності щодо статей, а отже не могла надати усвідомленого опору діям ОСОБА_4 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України визнав повністю. Дав показання, що вже 48 років проживає у АДРЕСА_1 . Напроти них по сусідству проживає ОСОБА_6 , разом із своїми батьками та малолітньою дочкою ОСОБА_7 . З сім`єю ОСОБА_6 у нього були добрі відносини. Інколи він брав у ОСОБА_6 тонометр, так як страждає на гіпертонію. Тонометр за дорученням матері приносила йому додому малолітня ОСОБА_7 . Також інколи на прохання ОСОБА_6 він продавав останній алкогольні напої домашнього виробництва (самогон). За напоями, як правило також приходила за дорученням матері малолітня ОСОБА_7 .

Точну дату не пам`ятає, але не виключає, що десь на початку червня 2022 року малолітня ОСОБА_7 прийшла до його будинку, щоб придбати спиртні напої за дорученням матері. Коли вони перебували у будинку та були відсутні сторонні особи він вчинив розпусні дії щодо малолітньої, а саме став здійснювати дотики своїми руками до грудей та статевих органів малолітньої ОСОБА_7 . Після чого попросив її нікому не розповідати те що сталось.

У наступному році, 10 березня 2023 року, коли малолітня ОСОБА_7 прийшла до його будинку, щоб придбати спиртні напої за дорученням матері, він знову вчинив розпусні дії щодо малолітньої, а саме став здійснювати дотики своїми руками до грудей та статевих органів малолітньої ОСОБА_7 . При цьому він дістав свій оголений статевий орган та попросив малолітню ОСОБА_7 взяти його своїми руками та декілька секунд тримати в руках.

Крім того, 7 квітня 2023 року, о 16 годині 00 хвилин коли прохання своєї матері ОСОБА_6 , малолітня ОСОБА_7 знову прийшла до його будинку для того, щоб придбати спиртні напої він знову вчинив розпусні дії щодо малолітньої.Так, переконавшись, що відсутні сторонні особи та його дружина була в літній кухні, став здійснювати дотики своїми руками до грудей та статевих органів малолітньої ОСОБА_7 . Це тривало досить незначний час, після чого малолітня ОСОБА_7 пішла до себе додому. Після чого він дізнався, що остання все розповіла своїй матері та вона повідомила про це в поліцію. Про вчинене шкодує, чому так вчинив пояснити не може.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, крім його власного визнання вини, повністю доводиться дослідженими по справі доказами.

Законний представник малолітньої потерпілої - ОСОБА_6 дала показання, що проживає у АДРЕСА_2 разом із своїми батьками та малолітньою дочкою ОСОБА_7 . Напроти них по сусідству, разом із своєю сім`єю проживає ОСОБА_4 . З ним у неї склались нормальні сусідські відносини. Інколи на прохання сусіда вона доручала малолітній дочці ОСОБА_7 віднести йому тонометр, оскільки ОСОБА_4 страждав на гіпертонію та не мав власного. Також інколи на її прохання ОСОБА_4 продавав алкогольні напої домашнього виробництва (самогон). За напоями, як правило також приходила її малолітня дочка ОСОБА_7

07 квітня 2023 року вона попросила дочку сходити до ОСОБА_4 за спиртними напоями. Коли дочка повернулась то вона побачила, що дитина якась пригнічена. Вона стала питати, що сталось і дочка розповіла, що ОСОБА_4 вчинив, щодо неї розпусні дії. Після чого вона звернулась до поліції із відповідною заявою. Приблизно через місяць після цього вона спілкувалась із ОСОБА_4 за його ініціативою. Останній просив вибачення. Претензій до обвинуваченого не має. На цей час у дитини стан нормальний, про те що сталось вона не згадує, однак уникає спілкування з обвинуваченим. В тому що відбулось в деякій мірі відчуває і свою провину, просила суд обвинуваченого суворо не карати призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Також, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, доводиться письмовими і речовими доказами по справі, які були предметом дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_6 , 08 квітня 2023 року, зареєстровано відомості до ЄРДР за № 000093 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України (а.с. ).

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 квітня 2023 року, ОСОБА_6 повідомила, що 07 квітня 2023 року сусід ОСОБА_4 вчинив розпусні дії, щодо її малолітньої дочки ОСОБА_7 (а.с. ).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі виявлення фактів вчинення кримінального правопорушення, зареєстровано відомості до ЄРДР за № 000128 від 22 травня 2023 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України (а.с. ).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі виявлення фактів вчинення кримінального правопорушення, зареєстровано відомості до ЄРДР за № 000129 від 22 травня 2023 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України (а.с. ).

Висновком експерта N202 від 19 квітня 2023 року судово-медичної експертизи встановлено, що у малолітньої ОСОБА_7 на момент судово-медичного оглядку (12 квітня 2023 року) будь-яких тілесних ушкоджень та їх слідів не виявлено. На момент проведення судової експертизи малолітня ОСОБА_7 не досягла статевої зрілості. Ушкоджень та порушень цілісності дівочої пліви не виявлено (а.с. ).

З дослідженого протоколу слідчого експерименту від 23 травня 2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , вбачається, що останній показав місце та обставини вчинення кримінального правопорушення, щодо малолітньої ОСОБА_7 (а.с. ).

Висновком експерта №СЕ-19/109-23/4582-БД від 25 травня 2023 року, судової молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якої встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_4 (а.с. ).

Висновком судово-психіатричного експерта №364 від 20 квітня 2023 року встановлено, що малолітня потерпіла - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 психічним розладом не страждає та не страждала у період, що відноситься до вчинення проти неї інкримінованих дій. Рівень загального розвитку малолітньої ОСОБА_7 є достатнім для її віку, як в інтелектуальному плані, так і в напрямку формування особистості. Індивідуальні особливості пізнавальної діяльності ОСОБА_7 (пам`ять, увага, мислення) є характерними та звичайними для її віку. В зв`язку з тим, що особистість малолітньої ОСОБА_7 перебуває у процесі формування (в силу малолітнього віку), неможливо виявити індивідуально-психологічні особливості, які б могли суттєво впливати на її поведінку. Але враховуючи її малолітній вік, вона може бути схильна до підвищеного навіювання. Малолітня ОСОБА_7 враховуючи рівень її пізнавальних процесів (пам`ять, увага, мислення) здатна адекватно сприймати, зберігати та відтворювати фактичний перебіг подій, в тому числі і події, викладені в матеріалах справи без розуміння сексуального характеру, соціального значення, вчинених щодо неї дій. Малолітня ОСОБА_7 не розуміла характеру та значення, вчинення щодо неї дій та не могла чинити опір (а.с. ).

Згідно психологічної характеристики психоемоційного стану дитини ОСОБА_7 на підставі дослідження проведеного 11 квітня 2023 року психологом діагностом Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» ТОВ «Серденько», зроблено наступні висновки: психоемоційний стан дитини не стабільний. У дитини підвищений рівень тривожності, що пов`язаний із травмуючим досвідом, який дитина переживала тривалий час. Також виявлено низький рівень самооцінки. Дівчинка не впевнена у собі, що проявляється у сором`язливості та закритості. Правдивість показів визначена. Були виявлені ознаки, що свідчать про наявність травмуючого досвіду сексуального характеру, що визначається, як розбещення. Дівчинка відчуває сором`язливість, закритість, скутість, млявість перед особистостями чоловічого роду, що говорить про наявність травмуючого досвіду саме із особистістю чоловічої статі та дорослого віку. Дорослі чоловіки можуть виступати тригером для дитини, що може відновлювати її переживання. У дитини відсутнє статеве виховання зі сторони значущих дорослих. Як наслідок дитина входить до групи ризику та може стати жертвою сексуального насилля. (а.с. ).

На думку суду сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів, в тому числі і непрямих, дає можливість суду поза розумним сумнівом, зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як тяжкий злочин, обвинувачений раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює ПАТ «Укрпошта» листоноша, пенсіонер (69 років), за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, проживає разом із дружиною та дочкою, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, а також ті обставини, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду повністю визнав свою вину,його відношення до скоєного (засуджує свої дії та щиро кається у вчиненому).

При цьому слід врахувати, думку законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суворо не карати обвинуваченого та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

З врахуванням обставин справи, характеру та ступеню суспільної небезпечності скоєного, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті з подальшим звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Правових підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Суд вважає, що призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення, призначається лиш у випадку, якщо менш суворе покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Суд прийняв рішення не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткову міру покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вчинення ним злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, отже злочин був вчинений без використання будь-якої посади чи під час виконання будь-якої діяльності, крім того ОСОБА_4 є пенсіонером.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2023 року у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується положеннями ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази по справі:

Відібрані взірці букального епітелію на 2 ватні палички у обвинуваченого ОСОБА_4 , які поміщені до паперового конверту та згідно постанови слідчого СВ ВП №2 Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 10 квітня 2023 року, зберігаються у матеріалах кримінального провадження зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя