ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/963/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/770/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий вищу освіту, не працюючий, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 6 місяців арешту.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1510 грн. 24 коп. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

У серпні 2022 року, у невстановлений час ОСОБА_7 , знаходячись у гаражі № НОМЕР_1 ОГК «Мотор-5» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 16, маючи умисел на незаконні виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, з рослин конопель виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною вагою 336,608 грамів, частину якого вагою 213,499 грамів в подальшому переніс до квартири АДРЕСА_2 , де зберігав без мети збуту до 08.11.2022 року, а частину вагою 123,109 грамів незаконно зберігав без мети збуту у вказаному гаражі до 08.11.2022 року. Крім того ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 незаконно зберігав без мети збуту до 08.11.2022 року особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу вагою 0,386 грамів.

Такі дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 1 ст. 309 КК України, як умисні незаконні виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичних засобів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію та обставини інкримінованого йому кримінального проступку, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог матеріального та процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду не відповідає обвинувальному акту, оскільки у вироку не зазначено номер будинку по вул. Деповській у м. Запоріжжі, де саме зберігався наркотичний засіб, а також час вилучення наркотичного засобу, що суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Також зазначає, що ухвалюючи вирок, суд вийшов за межі обвинувачення, оскільки кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 309 КК України як умисні незаконні придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, хоча органом досудового розслідування його дії були кваліфіковані як незаконні виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичних засобів.

Крім того, у вироку деякі викладені відомості не відповідають відомостям, викладеним в обвинувальному акті, а саме: дата внесення відомостей до ЄРДР в обвинувальному акті зазначена 9 листопада 2022 року, а у вироку 8 листопада 2022 року; у вироку не зазначено, що ОСОБА_7 вчинив проступок, будучи наркозалежною особою; в обвинувальному акті не зазначена вага наркотичного засобу, який ОСОБА_7 зберігав у квартирі та гаражі, у свою чергу суд у вироку прямо зазначив вагу наркотичного засобу, яку ОСОБА_7 зберігав у квартирі та гаражі, чим вийшов за межі обвинувачення.

З приводу призначеного покарання зазначає, що суд необґрунтовано призначив йому найбільш суворе покарання в максимальній межі, взявши до уваги той факт, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, при цьому не врахував, що останній раз він звільнився з місць позбавлення волі більш ніж 10 років тому.

До того ж, необґрунтованим вважає посилання суду на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, оскільки він одружений, мешкає разом з дружиною, яка має хронічні хвороби та матір`ю пенсіонеркою, яка також має хронічні хвороби, позитивно характеризується за місцем проживання.

Вважає посилання суду на відсутність у нього джерела доходів лише припущенням, на якому не може ґрунтуватися вирок суду.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 69-1 КК України, а також те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд у будь-якому разі міг призначити максимальне покарання у виді 4 місяців арешту.

Також зазначає, що він страждає на наркологічне захворювання, але добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності, тому у суді були всі підстави для застосування ч. 4 ст. 309 КК України.

Просить вирок суду скасувати, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вирок суду просив залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст. 374 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_7 не відповідає вказаним вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним в суді та не виклав його у вироку в повному обсязі, що є порушенням п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Всупереч вищевказаним нормам закону, суд першої інстанції у вироку не зазначив номер будинку по вул. Деповській у м. Запоріжжі, де саме зберігався наркотичний засіб, а також не вказав час вилучення наркотичного засобу.

Крім того, у вироку невірно вказано дату внесення відомостей до ЄРДР та не зазначено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, будучи наркозалежною особою.

Разом з тим, в обвинувальному акті не було зазначено вагу наркотичного засобу, який ОСОБА_7 зберігав у квартирі та гаражі, проте суд з власної ініціативи у вироку прямо зазначив вагу наркотичного засобу, яку ОСОБА_7 зберігав як у квартирі, так і в гаражі, чим вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції вказані порушення засад кримінального провадження, які стосуються встановлення фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення і оскільки вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 409, 412, 415 КПК України.

Разом з тим колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд вийшов за межі обвинувачення, кваліфікуючи дії обвинуваченого як «умисні незаконні придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів», оскільки судом першої інстанції дії обвинуваченого були кваліфіковані як «умисні незаконні виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичних засобів», тобто саме так, як згідно пред`явленого обвинувачення.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини кримінального правопорушення та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки у кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання, колегія суддів вважає за потрібне запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 лютого 2023 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 336/963/23