КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, за винятком необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, одночасно зобов`язано підозрюваного прибувати до органів досудового розслідування та суду на дату та час проведення процесуальних дій, відповідно до отриманих ним повідомлень.

_____________________________________________________________________________________Справа №757/25598/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4255/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (навчання); утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні та особами, які мають статус свідка у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за винятком паспорта громадянина України; носити електронний засіб контролю.

Звільнено підозрюваного з-під варти в залі суду.

Визначено строк дії ухвали до 26.08.2023 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, та продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.08.2023.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що слідчим суддею не зазначено, наявність яких саме обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, не доведені прокурором у ході розгляду клопотання слідчого.

Апелянт вказував на те, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, які надавалися слідчому судді.

Також у ході досудового розслідування отримано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Зокрема, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а також підозрюється в участі у вчиненні кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, всі учасники якої, станом на день подання апеляційної скарги, не встановлені, що, на думку прокурора, свідчить про можливість підозрюваного переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, затримання ОСОБА_7 відбувалося у Львові, де він тимчасово проживав, а не за місцем його постійного проживання у місті Києві, що свідчить про переховування останнього.

ОСОБА_7 , будучи організатором злочинної організації та розуміючи невідворотність покарання, перебуваючи на волі, буде вживати заходів щодо знищення чи спотворення доказів, які ще не отримані органом досудового розслідування у ході обшуків. Також застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може призвести до його спілкування із співучасниками злочинів, розроблення стратегій та дій, спрямованих на приховання слідів злочину, які їх викривають, чим останній перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування фактично встановлено вплив підозрюваного на певних свідків, висловлювання погроз як особисто, так і через третіх осіб, надання їм доручень та вказівок щодо зміни показань, а також відмови від дачі показань.

На переконання прокурора, ОСОБА_7 перешкоджатиме провадженню іншим чином, а саме шляхом надання вказівок та доручень іншим свідкам не з`являтися для проведення слідчих дій, оскільки вони знайомі з останнім та надали свідчення у кримінальному провадження.

Крім того, враховуючи те, що органом досудового розслідування не встановлено всіх учасників та співвиконавців злочинів, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор звертав увагу на те, що підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні ряду злочинів, вчинених стосовно значної кількості осіб, а саме встановлено 9 потерпілих осіб, що свідчить про наявність підвищеної суспільної небезпечності цих злочинів. При цьому, стороною обвинувачення не встановлено всіх повних даних про потерпілих осіб - громадян Чеської Республіки, зазначені відомості надсилаються компетентними органами в рамках спільної слідчої групи між Україною та Чеською Республікою.

Інкриміновані кримінальні правопорушення викликали значний резонанс на території України та за її межами.

Прокурор вважав, що підозрюваний, перебуваючи на волі, не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати швидкому, повному та неупередженому проведенню досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000935 від 13.07.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

У даному кримінальному провадженні 28.03.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у створенні злочинної організації, керівництві такою організацією та її структурними частинами, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України; в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; в організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчиненим шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України; та в організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчиненим повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

23.05.2023 ОСОБА_7 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, у створенні злочинної організації, керівництві такою організацією та її структурними частинами, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України; в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; в організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчиненим шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України; та в організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчиненим повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2023 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.05.2023 включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2023 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 28.06.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000935 продовжено до шести місяців, тобто до 28.09.2023 включно.

22.06.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , в якому просила продовжити підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, а в разі застосування іншого запобіжного заходу, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, за винятком необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, одночасно зобов`язано підозрюваного прибувати до органів досудового розслідування та суду на дату та час проведення процесуальних дій, відповідно до отриманих ним повідомлень.

Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом; не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (навчання); утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні та особами, які мають статус свідка у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за винятком паспорта громадянина України; носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали до 26.08.2023 включно.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме у виді домашнього арешту в нічний час доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, яким здатен запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.).

Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Ураховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання та реєстрації, є студентом денної форми навчання, раніше на судимий, беручи до уваги його вік, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, процесуальну поведінку та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для продовження застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України та тяжкості покарання за вказані злочини, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співрозмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

Приймаючи до уваги недоведеність прокурором тих обставин, що протягом досудового розслідування у кримінальному провадженні з`явились інші підстави або збільшились ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують необхідність подальшого тримання підозрюваного під вартою, відсутність відомостей про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного, а також виходячи з недоведеності обставин необхідності подальшого обмеження права особи на свободу, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що домашній арешт у певний період доби із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, цілком може забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Сама лише тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року, -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3