Провадження №1-кп/523/1440/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000457 від 1.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 4 років, працюючого неофіційно, раніше не судимого.

Зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

30.06.2023 року приблизно о 16:30 годині, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_5 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., №58/2023 від 6.02.2023р., №254 від 1.05.2023р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., №2915-IX від 7.02.2023р., №3057-IX від 2.05.2023р., знаходячись за місцем свого мешкання біля будинку АДРЕСА_2 , діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, будучи впевненим, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, скориставшись сприятливими умовами, що майно потерпілої залишилося без нагляду при вході у під`їзд вищезазначеного будинку, непомітно шляхом вільного доступу таємно викрав картонну коробку, всередині якої знаходилося багатофункціональне крісло колісне реклайнер моделі KY903GC-46 «Wheelchaire» вартістю 25000 гривень, належного ОСОБА_6 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 25000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно, у вказаний в обвинувальному акті день 30.06.2023 року приблизно о 16:30 годині повертався до себе додому, коли побачив запечатану картонну коробку, яка стояла біля парадної будинку, в якому він мешкає, спонтанно у нього виник намір на викрадення чужого майна. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв цю коробку та переніс до своєї квартири, де відкрив, з`ясувалось, що в коробці знаходиться коляска, яку він сховав, так як соромно було одразу зізнатися потерпілій, яка є його сусідкою, що саме він викрав. Через деякий час приїхали співпрацівники поліції, він добровільно зізнався, що поцупив коробку з коляскою.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв крадіжку у період дії оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину вчинення кримінального правопорушення пояснити не зміг, вказуючи, що коли брав коробку, не знав, що в ній лежить, не думав, що там інвалідна коляска, припускав, що щось інше, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, просив вибачення. Завданий потерпілій збиток відшкодований в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна, будь-яких претензій до нього не має.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.185 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненого в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він вперше вчинив злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується спец. вимогою УІАП ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, крім цього має місце проживання, працює, хоча неофіційно, також суд враховує наявність у обвинуваченого бажання вести законослухняний спосіб життя, його негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків, ту обставину, що завданий збиток відшкодований у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак з`ясовано, що під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме багатофункціональне крісло колісне реклайнер моделі KY903GC-46 «Wheelchaire», яке передане на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 відповідно розписки, долученої до матеріалів судового провадження.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000457 від 1.07.2023 року до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_4 та документи щодо речових доказів.

На підставі викладеного, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, матеріальних претензій, те, що він має постійне місце проживання, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_4 під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, має бажання вести законослухняний спосіб життя, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, враховуючи думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, тому скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 76 КК України, ст.ст.100, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік шість місяців.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем проживання засудженого.

Речовий доказ - багатофункціональне крісло колісне реклайнер моделі KY903GC-46 «Wheelchaire», яке передане на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 під розписку - вважати повернутим за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1