Код суду 233 Справа № 233/2302/23
Вирок
Іменем України
21 вересня 2023 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка, Костянтинівського району, Донецької області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, розлученого, який не працює, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-04.11.2011 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
03 березня 2023 року приблизно о 15 год. 00 хв. більш точного часу встановлено не було, ОСОБА_4 разом зі своїм братом ОСОБА_6 перебували за місцем спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виник словесний конфлікт через побутові питання. Під час даного конфлікту ОСОБА_4 почав відчувати неприязнь до ОСОБА_6 , на ґрунті чого у нього виник злочинний умисел направлений на умисне противоправне заподіяння смерті останньому.
В цей же день, приблизно о 15 год. 10 хв., більш точного часу встановлено не було, ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні спальної кімнати за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_6 , який лежав на дивані, та негайно реалізуючи свій злочинний умисел, з метою умисного протиправного заподіяння смерті останньому, лівою рукою схопив за шию ОСОБА_6 та почав з силою її стискати, а кулаком правої руки наніс три удари в область обличчя останнього, внаслідок чого ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: крововиливи на повіках обох очей та в проекції крила правої здухвинної кістки; переломи великих рогів під`язикової кістки, які утворились внаслідок інтенсивного відхилення правого та лівого великих рогів до середини в напрямку один до одного та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 .
Смерть ОСОБА_6 настала за явищ механічної асфіксії в результаті тупої травми шиї та стискання органів шиї. Смерть ОСОБА_6 настала після отриманих вказаних травм на місці 03 березня 2023 року приблизно о 15 год. 15 хв., більш точного часу не встановлено.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав, що саме через його дії брат помер, окрім них двох в кімнаті нікого не було. В той день, 03 березня 2023 року, він разом з ОСОБА_7 пішли до сусіда рубати дрова, а потім прийшли до нього додому, випили та ОСОБА_8 пішов додому на початку четвертого. Зазначив, що брат в цей час лежав на кроваті, щось пробурмотав бо спав. Заставляв брата, щоб той пішов митись, тому, що знову сходив в туалет під себе, сварився на його за це, виник словесний конфлікт. Не витримав його характеру, забіг до нього у спальню, ухватив його за шию, завдав три удари по голові. Коли біг спотикнувся через сумку з правого боку, впав на ліве коліно, піднімаючись, лівою рукою автоматично спирався на шию, не здавлюючи її, завдав три удари в область голови та пішов від нього на кухню не на довго, однак він лежав та й лежав. Потім підійшов до нього, говорив до нього, але він не відповідав, похлопав по обличчю. Після цього побіг до тьоті ОСОБА_9 , просив її надати братові медичну допомогу, вона направила його до ОСОБА_10 . Прийшов додому на викликав швидку та міліцію. Додав, що мав образу на брата через його поведінку, бо той приходив до дому агресивним та взутий лягав спати на ліжко, був п`яним, мочився під себе, мати вбирала та прала за ним речі. Повідомив, що його брат ніде не працював, вийшов з тюрми, не цікавився життям своєї дитини, у страху тримав мати, яка неодноразово ночувала у сусідів, бо боялася спати вдома, переживала, що ОСОБА_11 її вб`є. Крім того, був випадок коли ОСОБА_11 сокирою порізав йому руку, з цього приводу він звертався до медичного пункту, проте до поліції заяви не писав. Після похорон між ними відбулась сварка, ОСОБА_11 з кочергою накинувся на нього, однак він вихопив кочергу та побив його. Пропонував йому поїхати до лікарні, але він сказав що оклигається вдома. Так трапилось, що брат помер, з цього приводу дуже жалкує.
Потерпіла ОСОБА_12 , про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, просила призначити покарання на розсуд суду. З огляду на що, суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження у її відсутність.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала суду, що проживає по сусідству з обвинуваченим та його померлим братом. 3 березня 2023 року до них прибіг п`яний ОСОБА_14 та просив викликати швидку, на що чоловік відповів, щоб він самостійно викликав. Вона чула як обвинувачений викликав швидку по телефону, бо в них відсутня загорожа між подвір`ям. Додала, що в родині обвинуваченого постійно виникали сварки, їх мати неодноразово ночувала у них, бо боялася бути вдома поки сини п`яні. Повідомила про те, що був випадок коли ОСОБА_11 різанув ОСОБА_14 , після похорон мати обвинуваченого ОСОБА_14 сильно побив ОСОБА_11 , її чоловік його бачив у жахливому стані, дуже сильно побите обличчя, опухле ти синє. Додала, що перед смертю ОСОБА_11 не бачила щоб він виходив. Напередодні, разом з чоловіком заходили до них, коли побачила побитого ОСОБА_11 одразу вийшла з його кімнати, його обличчя було дуже побите, щось висіло впереді на бороді, тоді її чоловік напоїв його водою.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 пояснив, що проживає по сусідству з обвинуваченим. Вадим був роботящим, підзаробляв на життя, однак ОСОБА_11 пив щодня, через це виникали сварки та їх мати приходила до них ночувати. Возив ОСОБА_14 до лікарні бо його побив ОСОБА_11 . Десь за 6 днів до смерті ОСОБА_11 , після поховання матері, ОСОБА_14 був дуже п`яним та сильно побив брата. На запитання чому, зазначив, що після смерті матері його переклинило. Вадим йому казав, що піде або в тюрму, або на передок через це. ОСОБА_11 не міг вставати, голова була дуже побита, опухла, синя, лежав на кроваті, не балакав, тільки мичав щось, ОСОБА_14 йому підносив відро (туалет). Точної дати не пам`ятає, після обіду прибіг ОСОБА_14 просив викликати швидку сказав, що поки він дрова рубив, хтось ОСОБА_11 вбив, на що він відповів, щоб той викликав сам. Він чув як ОСОБА_14 викликав швидку зі свого телефону у дворі будинку. Потім казав, що сам чи завалив, чи вбив ОСОБА_11 , дослівно не пам`ятає.
Допитана в якості свідка ОСОБА_16 показала суду, що раніше робила в цьому селі фельдшером, тому за медичною допомогою всі бігають до неї. Точної дати не пам`ятає але на початку 16.00 може 15.40 прибіг до неї випивший ОСОБА_14 , просив допомогти його брату ОСОБА_11 поставити крапельницю, бо той кров`ю харкає, хтось його десь побив. Крові на одязі ОСОБА_14 не було. Вона відповіла, щоб він звертався до фельшера ОСОБА_17 або викликав сам швидку. Вадима охарактеризувала як роботящого, ОСОБА_11 знала мало, бо він сидів у тюрмі. Раніше п`яними братів ОСОБА_18 не бачила, плітки по селі не збирала.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 суду показав, що сусід ОСОБА_20 показував фото побитого ОСОБА_11 , розбите обличчя, сказав, що це ОСОБА_14 побив. Наступного дня близько 15.00 сходив до них та побачив ОСОБА_11 лежачим на ліжко, обличчя було побите, щось промичав, не розмовляв. Він разом з ОСОБА_14 випили по чарці і він пішов додому. Брат ОСОБА_21 з ними не пив, він не міг пересуватись через те, що був побитий. Вадив при ньому заставляв митися ОСОБА_11 . Наступного дня дізнався від односельчан, що ОСОБА_11 помер. Додав, що обидва брати пили, проте ОСОБА_14 був працьовитий, а ОСОБА_11 постійно гуляв на вулиці. Раніше конфліктів між братами не було. Бачив, як на похованні матері один одного штовхали, сварились.
Допитаний за клопотанням прокурора, відповідно до ст. 356 КПК України, судово-медичний експерт ОСОБА_22 показав суду, що під час проведеної ним експертизи встановлено причину смерті механічна асфіксія в результаті стискання шиї стороннім предметом. За обставин падіння обвинуваченого та спирання обвинуваченого на шию потерпілого зверху, анатомічно, спричинити такі ушкодження є неможливим, бо за таких обставин це була би область щитовидного хрящу, який у потерпілого був цілий, механізм перелому великих рогів під`язикової кісті (по боках) не відповідає направленню руху руки спереду зверху. Навіть, якщо уявити, що був сильний тиск спереду, мало б місце перелом тіла під`язикової кістки, але ніяк не великі роги, проте тіло під`язикової кістки у потерпілого ціле. Експерт показав на знімку вид спереду та зверху переломів правого та лівого великого рога. Зазначив, що відбулось здавлювання з боків до середині обидва роги кістки. В процесі розвитку асфіксії, тобто відсутності дихання, відсутність кисню призводить до відмирання кори головного мозку та відбуваються невідворотні процеси які не можливо повернути, це відбувається за декілька хвилини. Наявність перелому під`язикової кістки чи його відсутність не впливає на ті процеси які відбуваються під час асфіксії, вказаний перелом свідчить про результат достатньої сили здавлювання, проте буває асфіксія без перелому. Рефлекторно, у стані алкогольного сп`яніння, при падінні спираючись на руку можуть згинатись пальці рук, проте за механізмом утворення перелому у потерпілого це не можливо, бо здавлювання було бокове. Опираючись на ліву руку рефлекторно обвинувачений не міг здавлювати рогові відводки, бо він би пальцями не достав до них, вони знаходяться під нижньою щелепою. Завдати ці переломи можна як однією так і двома руками. Признаками спричиненої асфіксії на трупі є одутловатість обличчя, під час розтину крововилив на поверхні серця та легені, жидкий стан крові, обличчя потерпілого синіє, гортань видає хрипи, стони. Після відмирання кори головного мозку можуть бути рефлекторні якість дії потерпілого.
За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Не дивлячись на те, що обвинувачений визнав свою причетність до скоєного, проте заперечував механізм завдання тілесних ушкоджень, його винуватість у пред`явленому обвинувачення повністю підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
- змістом протоколу огляду місця події від 04 березня 2023 року з доданими фототаблицями, складеного у присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , згідно даним якого оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в спальній кімнаті на дивані виявлено труп ОСОБА_6 з численними тілесними ушкодженнями (т.1 а.с. 88- 104);
- довідкою виданою виконкомом Іллінівської сільської ради про те, що домоволодіння розташоване за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_25 , яка померла в 2002 році (актовий запис №27 від 01.11.2002 р.);
- довідкою виданою виконкомом Іллінівської сільської ради про те, що гр. ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з 2014 року. ОСОБА_6 мешкав за адресою: АДРЕСА_2 з липня 2022 року, про що свідчать свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15
- змістом протоколу огляду трупа від 04 березня 2023 року, складеного у присутності понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , згідно даним якого оглянуто труп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що причиною смерті ОСОБА_18 є механічна асфіксія від сдавлення органів шиї рукою, вказано на наявність ран в області підборіддя, правій вісочній області та відібрано зразок речовини бурого кольору, зрізи нігтів, труси чоловічі коричневого кольору (т.1 а.с. 112-119);
- висновком експерта ОСОБА_22 №30 від 31 березня 2023 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_6 встановлено, що смерть ОСОБА_6 настала за механічної асфіксії в результаті тупої травми шиї та стискання органів шиї стороннім предметом. Вказані висновки підтверджуються виявленням при дослідженні його трупу загально механічних ознак смерті у вигляді одутловатості обличчя. Чисельних багряно-фіолетових трупних плям, крапкових та крупно-плямистих крововиливів на слизовій повік. В білкову оболонку обох очей. Під епікардом та легеневою плеврою, темного забарвлення та рідкого стану трупної крові, загального венозного повнокров`я внутрішніх органів. Виявлено наступні тілесні ушкодження: крововиливи на повіках обох очей, переломи великих рогів під`язикової кістки, забійні рани обличчя, які прижиттєвого характеру, що підтверджується наявністю крововиливів, переломи великих рогів під`язикової кістки утворились в наслідок інтенсивного відхилення правого та лівого великих рогів до середини в напрямку один до одного та відносно живої людини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Тупа травма шиї могла утворитись при однократному стисненні органів шиї стороннім предметом.
Під час судово-токсикологічного дослідження крові від його трупу етиловий спирт не виявлено.
Отримання тупої травми шиї та механічної асфіксії супроводжуються настанням смерті у продовж хвилин.
Під час судово-медичного дослідження трупу гр. ОСОБА_6 будь-яких пошкоджень, що свідчать про можливу боротьбу або самооборону не виявлено (т.1 а.с.120-122);
-висновком експерта ОСОБА_22 №30/9 від 31 березня 2023 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого встановлено, що тілесні ушкодження, що мались у потерпілого ОСОБА_6 могли утворитись за обставин на які вказує підозрюваний ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту за його участю. (т.1 а.с. 137).
-висновком експерта ОСОБА_22 №30/10 від 27 квітня 2023 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого встановлено, що виявлені при судово-медичному дослідженні трупа гр ОСОБА_6 рани в правій надбрівній області, в області підборіддя знизу за своїми морфологічними ознаками мають термін утворення приблизно більш ніж 3-5 доби від моменту огляду трупу у морзі, та могли утворитись від дії предмету з обмеженою поверхнею, яким міг бути металевий прут від кочерги так і інший схожий предмет та відносно живої людини мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що короткочасний розлад здоров`я, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Крововиливи на повіках обох очей та в проекції крила правої здухвинної кістки за своїми морфологічними ознаками мають термін утворення приблизно менш ніж 3 доби від моменту огляду трупу у морзі, та утворились в наслідок дії тупих предметів та відносно живої людини мають ознаки легких тілесних ушкоджень ( т.1 а.с. 138-139);
- висновком експерта ОСОБА_28 №617/819-БД від 27 квітня 2023 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого встановлено, що в зразку крові, висушеному на марлі, потерпілого ОСОБА_6 були виявлені антиген А та ізогемаглютинін анти-В, що вказує на приналежність його крові до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с. 156-157);
- висновок експерта ОСОБА_29 № 617/818-БД від 20 березня 2023 судово-медичної експертизи, відповідно до якого було встановлено, що у результаті дослідження зразка крові підозрюваного ОСОБА_4 , висушеного на марлі, встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с. 159-160);
- висновок експертів ОСОБА_29 та ОСОБА_30 №617/820-БД від 06 квітня 2023 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого встановлено, що на джемпері (в постанові слідчого кофта) (об`єкти №№1-3) потерпілого ОСОБА_6 , встановлена наявність крові людини. Статева належність крові на джемпері потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт №№1-3) не встановлено, через вираженні деструктивні зміни її формених елементів. При серологічному дослідженні слідів крові на джемперу (об`єкти №№1-3) виявлений антиген А, що не виключає можливості походження крові у зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В. Враховуючі результати серологічного дослідженні, походження слідів крові на джемпері (об`єкти №№1-3) можливо як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки виявлений антиген властивій їх груповій характеристиці крові. Окрім того, на светрі підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкти №№4-10) встановлена наявність крові людини. Статева належність крові на светрі підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкт №№4-10) не встановлено, через вираженні деструктивні зміни (об`єкти №№4-9) або відсутність (об`єкт формених елементів. При серологічному дослідженні слідів крові підозрюваного ОСОБА_4 , (об`єкт №№4-10) виявлений антиген А, що не виключає можливості походження крові у зазначеному об`єкті від особи групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Враховуючі результати серологічного дослідженні, походження слідів крові на светрі (об`єкти №№4-10) можливо як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки виявлений антиген властивій їх груповій характеристиці крові. Також на трусах потерпілого ОСОБА_6 (об`єкти №№11-14) встановлена наявність крові людини. Кров на поверхні трусів потерпілого ОСОБА_6 (об`єкти №№11-14) належить особі (особам) чоловічої генетичної статті. При серологічному дослідженні слідів крові на трусах ОСОБА_6 , (об`єкти №№11-14) виявлений антиген А, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктів від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В. Враховуючі результати цитологічного та серологічного досліджень, походження слідів крові на трусах (об`єкти №№1-14) можливо як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 (т.1 а.с. 162-168).
- змістом протоколу огляду речей від 04 березня 2023 року за присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_31 згідно даним якого, оглянуто мобільний телефон марки S-Tell з якого був здійсненний виклик за номером 103 о 16:10 03.03.2023 року (т.1 а.с.122-130);
-змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 04 липня 2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей обставин події, яка мала місце 03 березня 2023 року, за участю підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_31 , згідно даним якого ОСОБА_4 , добровільного розповів як у нього 24.02.2023 виник конфлікт з його братом, в ході якого ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження. Підозрюваний пояснив, що в подальшому він перехопив кочергу, якою ОСОБА_6 наносив йому тілесні ушкодження та завдав ОСОБА_6 декілька ударів кочергою в області голови останнього. 03.03.2023 ОСОБА_4 зазначив, що близько 16 годин в нього виник конфлікт через побутові питання. Під час конфлікту ОСОБА_6 лежав на дивані, відчуваючи неприязнь до брата ОСОБА_4 підбіг до нього, але спіткнувся по дорозі, та лівою ногою впав на коліно, він схопив лівою рукою шию ОСОБА_6 та наніс кулаком правої руки три удари в область обличчя останнього. ОСОБА_4 вказав, що тримав лівою рукою шию брата близько 10 секунд, після чого ОСОБА_6 почав хрипіти та в подальшому помер (т.1 а.с. 133-136).
-змістом протоколу огляду речей від 04 березня 2023 року за присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_31 згідно даним якого підозрюваний ОСОБА_4 добровільно надав для огляду металеву кочергу, якою він 24.02.2023 наніс тілесні ушкодження своєму братові. Окрім того, було оглянуто чорну кофту, яка знаходилась в місці біля печі. Встановлено, що кофта чорного кольору повністю волога та на правому рукаві та передній частині кофти знаходяться плями речовими бурого кольору. По під лівим рукавом мається пошкодження тканини по шву у вигляді отвору (т.1 а.с. 140-147);
-постановою про визнання речовими доказами від 04 березня 2023 року, якою визнано речовими доказами: зріз з ковдри на підлозі в кухні, зріз з килиму в прихожій. Зріз з тканевої доріжки зі спальні №1, светр сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, металеву кочергу, кофту чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, труси чоловічі коричневого кольору, зразок речовини бурого кольору з трупу ОСОБА_6 , зрізи нігтів з трупу ОСОБА_6 , зразок крові ОСОБА_4 (т.1 а.с.147-148);
Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Переважну більшість досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає:
-належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєних злочинів і мають значення для кримінального провадження;
-допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання;
-достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.
Виключенням є протоколу огляду речей від 04 березня 2023 року, складений у присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_32 , згідно даним якого ОСОБА_4 24 лютого 2023 року наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 металевою кочергою.
Таким чином в ході вказаного огляду, жодної доказової інформації, щодо подій які мали 03.03.2023, в розумінні ст. 84 КПК України виявлено не було.
В цілому, даючи оцінку вказаним показам свідків, експерта, суд вважає їх достовірними. При цьому суд виходить з того, що покази судом отримані в порядку ст. ст. 65, 66, 69, 95, 96, 352, 356 КПК України, тобто в установленому законом процесуальному порядку з дотриманням прав свідка та експерта. Свідки та експерт допитані в судовому засіданні з додержанням принципу змагальності сторін та свободи в подані суду своїх доказів. Тобто п. п. "d" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини - порушено не було. Покази дані свідками та експертом добровільно, без будь-якого тиску або примусу, під присягою та застереженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання щодо свідків та про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку щодо експерта.
Разом з цим, надаючи оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_6 , суд критично оцінює покази обвинуваченого з приводу того, що ОСОБА_33 прийшов після підробіток з ОСОБА_14 та, що ОСОБА_34 сперечався з обвинуваченим, оскільки як зазначив під час допиту свідок ОСОБА_33 він прийшов самостійно подивитись на ОСОБА_11 , бо бачив його на фото побитим. Крім того, свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_33 зазначили, що ОСОБА_11 не розмовляв, лише мичав, що спростовує версію обвинуваченого про те, що між ним та його братом відбувся конфлікт «слово за слово». Покази обвинуваченого щодо того, що він не здавлював шиї, а лише спирався на неї спростовуються висновком судово-медичної експертизи та показами експерта ОСОБА_22 щодо механізму утворення тілесних ушкоджень, а саме бокового здавлювання шиї, що призвело до переломів правого та лівого рогів під`язикової кістки.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України - як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо часткового визнання своєї вини в інкримінованому злочину та посилання на те, що наміру вбивати потерпілого ОСОБА_6 в нього не було, суд розцінює, як намагання обвинуваченого пом`якшити відповідальність за скоєний злочин та обрану позицію захисту.
Вбивство це винне, протиправне заподіяння смерті іншій людині. Об`єктом цього злочину є життя людини.
Об`єктивна сторона даного злочину характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді настання смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідком.
Дії, що охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 115 КК України можуть бути вчинені як з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо це припускає.
Мотив і мета злочину та емоційний стан суб`єкту підлягають з`ясуванню, оскільки вони впливають на кваліфікацію умисного злочину. Таким чином, для притягнення до кримінальної відповідальності за вбивство необхідно встановити причинний зв`язок між діянням винного та настанням смерті потерпілого.
Питання про умисел слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі вбивства через необережність, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілих. (постанова ВСУ від 26.06.2014р.у справі № 5-10кс14, постанова ВС від 21.06.2018 у справі № 263/8377/16-к)
Крім того, при визначенні умислу за способом вчинення діяння враховуються як локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути небезпечними для життя в момент заподіяння, так і зміст та характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом, які обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків. (постанови ВСУ від 03.04.2014 р. у справі №5-5к/14, від 24.04.2014 р. у справі № 5-13кс14, постанова ВС від 01.03.2018 р. у справі № 720/1633/16-к).
Судом встановлено, що ОСОБА_36 під час конфлікту із ОСОБА_37 умисно здавив органи шиї останнього, чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді переломів великих рогів під`язикової кістки які утворились внаслідок інтенсивного відхилення правого та лівого рогів до середини в напрямку один до одного та стоять у причинному зв`язку з настанням смерті.
ОСОБА_4 , заподіюючи такі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 у вищезазначений спосіб, зокрема шляхом умисного здавлення органів шиї останнього, що призвело до механічної асфіксії достоменно усвідомлював небезпечний характер своїх дій, що посягають на життя потерпілого, і передбачав, що наслідком таких дій може стати смерть останнього. При цьому суд враховує, що обвинувачений підійшов до потерпілого, який не вставав, тривалий час знаходився на кроваті в лежачому, малорухливому стані, не міг вимовляти слова, буркотів щось у відповідь, не чинив опір. Зазначене, однозначно свідчить про наявність у ОСОБА_4 прямого умислу саме на умисне вбивство ОСОБА_38 , що виник під час сварки на побутовому ґрунті та довготривалих неприязних відносин, оскільки за останній час між ними постійно тривали конфлікти під час яких потерпілий ОСОБА_11 (після того як повернувся з тюрми) ображав ОСОБА_14 та їх матір, зухвало ставився до них, погрожував їм. Додав, що напередодні цих подій був конфлікт з ОСОБА_11 , під час якого останній сокирою порізав йому руку, про те з цього приводу обвинувачений до поліції не звертався. Під час допиту обвинувачений зазначив, що вже не мав змоги терпіти таке зневажливе ставлення до себе та матері, яка навіть боялася засинати в своїй кімнаті, коли ОСОБА_11 п`яний був вдома, оскільки боялась, що він її вб`є.
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_39 зазначив, що у разі падіння обвинуваченого на потерпілого, тобто якщо б ліва рука спиралась на шию, то спереду поламалось би тіло під`язикової кістки, проте у потерпілого поломані під`язикові роги, що свідчить про те, що мало місце здавлюванні шиї по боках з ліва та з права до середини. Від «хватательних» рефлекторних рухів обвинуваченого не міг утворитись такий перелом, оскільки під`язикова кістка знаходиться глибше до щелепи. Отже висновки експерта щодо механізму утворення тілесних ушкоджень спростовують твердження захисника про те, що мало місце вбивство з необережності.
Таким чином, враховуючи в сукупності всі обставини вчиненого діяння, докази обвинувачення, які переконливо свідчать про те, що поведінка засудженого до та після вчинення злочину, механізм, характер та спосіб нанесення, сила нанесення тілесних ушкоджень та їх локалізація (в місці розташування життєво важливих органів людини, а саме дихання), безумовно свідчить про спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинувачений мав умисел на заподіяння смерті потерпілому, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 судом встановлено щире каяття.
Судом проаналізовано ставлення ОСОБА_4 до вчиненого ним злочину та його поведінку після вчинення злочину.
Так, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченого наявні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 , намагався будь-яким чином змінити скоєне, одразу як почув хрипи брата, побіг до місцевої фельдшерки, просив її про допомогу братові, коли вона відмовила з власного телефону викликав швидку, з місця скоєного не зник.
Таким чином, поведінка обвинуваченого в сукупності з усіма матеріалами справи, розцінюється судом як щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 суд вбачає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, рецидив злочинів.
Мотиви призначення покарання.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, враховуючи обставини вчиненого злочину та особу обвинуваченого просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставин які пом`якшують та обтяжують покарання, за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Потерпіла ОСОБА_12 в письмовій заяві від 20 вересня 2023 року просила призначити покарання на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду не доведено провину обвинуваченого у вчиненні вмисного вбивства. Дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати як вбивство з необережності, а тому просив призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк три роки.
Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що з приводу скоєного жалкує, просив призначити мінімальне покарання. Під час останньої репліки додав, що так трапилось, не хотів вбивати брата.
При призначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, тощо), особу винного і обставини, що обтяжують покарання.
Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який раніше судимий за вчинення злочину проти життя та здоров`я, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив злочин стосовно рідного брата, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, але офіційно не працює.
При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставин що пом`якшують покарання та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Разом з цим, за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 04 березня 2023 року до 20 вересня 2023 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з 21 вересня 2023 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.
Враховуючи, що на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 7 березня 2023 року накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, а розгляд провадження завершено, то арешт на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 21 вересня 2023 року.
Зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 04 березня 2023 року по 20 вересня 2023 року (включно) з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день попереднього ув`язнення.
Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого суддіКостянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 7 березня 2023 року.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1