Справа № 451/1354/22
Провадження № 1-кп/451/32/23
УХВАЛА

судового засідання

29 серпня 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000325 від 30.07.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна

за участю сторони та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

у с т а н о в и в :

7 серпня 2023 року адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подано письмове клопотання про скасування арешту майна.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що на розгляді у Радехівському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000325 від 30.07.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Так, 02.08.22 в межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова (справа №461/3904/22) накладено арешт на майно, шляхом встановлення заборони користування, відчуження, вчинення обліково-реєстраційних дій зокрема: на трактор Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; прес-підбирач, марки «Walger АР-41» та причіп «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: с. Павлів Львівської області Червоноградського району. Право власності на трактор Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 та на інші причіпні механізми, щодо яких накладено арешт підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. Із зазначених ухвал про накладення арешту на майно від 02.08.22 визначається, що 30.07.22 постановою слідчого у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000325, трактор Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прес-підбирач марки «Walger АР-41» та причіп «2ПТС-4» визнано речовими доказами, оскільки на них є сліди злочину і у подальшому їх буде залучено до проведення різного плану експертиз. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000325 завершено та обвинувальний акт скеровано до суду, який перебуває на розгляді. У ході досудового розслідування слідчим забезпечено і проведено експертизи із залученням вказаних транспортних засобів, результати таких містяться у матеріалах кримінального провадження та досліджені у судовому засіданні. Зазначає, що ОСОБА_3 та члени його сім`ї мають у володінні та користуванні більше 10 га землі із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які обробляють та вирощують на них певні сільськогосподарські культури. Зрозуміло, що на заробітну плату, яку отримує ОСОБА_3 не можливо повноцінно забезпечити сім`ю необхідним, а тому він тримає ВРХ, коні та свині. На даний час необхідно жнивувати, а відтак і перевозити збіжжя із поля додому. Щоби здійснити ці дії необхідно залучати до робіт трактор та причіп. Проте, використовувати транспортні засоби він не у змозі, оскільки, як було зазначено вище, на них накладено арешт. Окрім цього, для забезпечення кормів на зиму для ВРХ та коней необхідно залучати прес-підбирач, тобто тюкувати сіно, які також знаходиться в арешті (а. с.225-230).

Особа, в інтересах якої подано дане клопотання та його захисник у судовому засідання клопотання підтримали у повному обсязі. Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звертав суду увагу на те, що під час досудового розслідування транспортні засоби були оглянуті та по них проведено експертизи. Усі ці тртанспорні засоби в даний час без експлуатації без руху, що призведене до втрати для їх належного користування. ОСОБА_3 та члени його сім`ї мають у володінні та користуванні більше 10 га землі із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які обробляють та вирощують на них певні сільськогосподарські культури, тому вказані транспортні засоби їм необхідні для збору урожаю, тюкування соломи. Вважає, що є усі підстави для скасування арешту, оскільки на них відсутні сліди злочину. Клопотання про призначення експертиз, яке ним заявлено в ході розгляду справи не стосується речових доказів, прокурор створює штучні умови, які не дозволяють ОСОБА_3 обробити земельні ділянки. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання та скасування такого арешту, оскільки транспортні засоби визнані речовими доказами, а обвинувачений не визнає, що смерть особи наступила внаслідок наїзду на неї транспортним засобом (трактором). Крім цього, стороною захисту подано клопотання про признання ряду експертиз, тому вказані транспортні засоби можливо будуть необхідні для проведення цих експертиз. Вважає, що клопотання є безпідставним та подане передчасно.

Суд, заслухав позицію прокурора, дослідивши надані захисником ОСОБА_4 докази, що стосуються порушеного питання, прийшов до висновку про задоволення даного клопотання.

До такого висновку суд прийшов, виходячи з наступних міркувань.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна, зокрема допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, коли метою арешту є забезпечення збереження речових доказів, такий арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом 2 ч. 1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для скасування арешту за змістом ч. 1 ст.174 КПК України покладається на особу, яка звернулась із відповідним клопотанням.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За правилами ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Водночас, суд установив, що відповідно до змісту ухвал слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.08.2022 року накладено арешт на майно, шляхом встановлення заборони користування, відчуження, вчинення обліково-реєстраційних дій зокрема: на трактор Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; прес-підбирач, марки «Walger АР-41» та причіп «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: с. Павлів Львівської області Червоноградського району (а.с.138-140, 143-145,148-150). Вказаний арешт було накладено з метою збереження їх в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000325, а не з метою забезпечення конфіскації чи спеціальної конфіскації.

Доводи про те, що арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, також не впливають на обґрунтованість арешту, адже метою його накладення було не забезпечення подальшої спеціальної конфіскації, а його збереження в якості речових доказів.

Таким чином, на переконання суду, заявником у своєму клопотанні не доведено, що арешт було накладено необґрунтовано.

У той же час суд встановив, що постановляючи ухвали від 02.08.2022 року та накладаючи арешт на майно з метою збереження їх в якості речових доказів, слідчий суддя керувався вимогами ст.170-172 КПК України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для задоволення відповідного клопотання, оскільки арештоване майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та вирішення завдань, передбачених ст.2 КПК України; враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам та критеріям визначеним ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, що були надані суду, вирішується судом під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Обвинувальний акт перебуває на розгляді у суді, а відтак долю всіх речових доказів, відомості щодо яких були відображені в матеріалах кримінального провадження потрібно вирішувати у нарадчій кімнаті під час постановлення вироку.

Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 цього Кодексу).

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року. Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Санкція ч. 2 статті 286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_3 , не передбачає конфіскацію особистого майна засудженої особи, а тому підстави для конфіскації вказаних речей також відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

У розумінні вимог статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

У свою чергу критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені частиною 3 коментованої статті і такі повинні бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

З часу накладення арешту на транспортні засоби ОСОБА_3 і до завершення досудового розслідування пройшов значний проміжок часу, протягом якого ніякі фактори не перешкоджали органу досудового розслідування констатувати в тій чи іншій мірі їх причетність до вчиненого злочину, або ж вказати які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на них, а тому такий не може бути використаний, як доказ у кримінальному провадженні.

Більше того, органом досудового розслідування проведено усі експертизи із залученням трактора, причепа та прес-підбирача і усі експертизи уже досліджені у судовому засіданні. На поверхнях всіх представлених предметів одягу та взуття потерпілого ОСОБА_6 - слідів протектора коліс транспортного засобу, які б свідчили про переїзд таким, трасологічними методами не виявлено. На поверхнях представлених предметів одягу та взуття - слідів, характерних для утворення в результаті волочіння, немає (а.с.117 122 зворот).

Окрім цього, цивільний позов у кримінальному провадженні також не заявлявся і відповідно заявлятися не буде, про що свідчить наявна у матеріалах кримінального провадження заява потерпілої ОСОБА_7 , у якої, окрім цього, й претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 немає (а.с.42).

Позбавлення права користування та володіння своєю власністю, а саме вказаними транспортними засобами - трактором Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; прес-підбирачем, марки «Walger АР-41» та причіпом «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , обмежує конституційне право власника майна, установлене ст. 41 Конституції України та суперечить ч. 4 ст. 173 КПК України.

З огляду на положення ч.1 ст. 22 КПК України, відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, враховуючи доводи клопотання, суд дійшов до висновку, що потреба у подальшому застосуванні повного арешту майна відпала.

Зважаючи на обставини, які стали підставою для арешту майна, суд вважає, що арешт був накладений обґрунтовано, проте в даний час відсутні підстави для його повного арешту, що в свою чергу не зашкодить повному та всебічному судовому розгляду.

Узагальнюючи вищенаведене, приходжу до переконання, про часткове скасування арешту на трактор Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; прес-підбирач, марки «Walger АР-41» та причіп «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,, в частині заборони користування, оскільки вони визнані речовими доказами по кримінальному проваженні, а в частині щодо заборони відчуження, вчинення обліково-реєстраційних дій залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 98, 100, 170-173, 174, 371-372,376 КПК України, ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦПК України, ч.2 ст.286 КК України, суд

постановив :

клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 02.08.2022 в межах кримінального провадження за №0000325 від 30.07.2022 на трактор Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; прес-підбирач, марки «Walger АР-41» та причіп «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: с. Павлів Львівської області Червоноградського району скасувати в частині заборони користування.

В іншій частині щодо заборони відчуження, вчинення обліково-реєстраційних дій щодо трактора Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; прес-підбирача, марки «Walger АР-41» та причіпа «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: с. Павлів Львівської області Червоноградського району, залишити без змін.

Повернути трактор Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; прес-підбирач, марки «Walger АР-41» та причіп «2ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_3 , жителю с. Павлів Львівської області Червоноградського району, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 4 вересня 2023 року.