Справа № 216/1734/23
Провадження № 1-кп/216/489/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 02.02.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , стрільця 1-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону, у військовому званні «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , військове містечко - НОМЕР_2 (Центрально-міський район), перебуваючи на посаді стрільця 1-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, 22 січня 2023 приблизно о 09:00 годині був відсутнім під час перевірки особового складу, тобто самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_3 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки «02» лютого 2023 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, солдат ОСОБА_3 добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявив про себе, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що в кінці січня 2023 року він дійсносамовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , оскільки мав конфлікт з керівництвом.

Прокурор у судовому засіданні, ураховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, просив визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, не заперечує щодо застосування ст. 75 КК України терміном на 1 рік.

Обвинувачений у судовому засіданні просив суворо не карати та призначити покарання із застосуванням іститового строку.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_3 .

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінується обвинуваченому. Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознакою: самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу винного, який характеризується задовільно, одруженого, раніше не судимого, у вчиненому правопорушенні розкаюється, безперечно визнає свою вину, активно сприяв у розкритті злочину,на обліку у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря - нарколога з серпня 2016 року по лютий 2018 року з приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками та з лютого 2018 року по теперішній час з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (м.к.п. а.с. 16).

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та визнання своєї вини обвинуваченим, сприяття органам досудового слідства у розкритті злочину.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 потрібно призначити покарання в виді позбавлення волі, але на невеликий строк в межах санкції ст. 407 ч.5 КК України, та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання його звільнити з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , стрільця 1-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону, у військовому званні «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Особливості та обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 394 та ч. 2 ст. 473 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1