Справа № 304/857/23 Провадження № 1-кс/304/290/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000033 від 12 березня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, має на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, раніше судимий,

про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 12 березня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимий вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 січня 2023 року до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин, належних висновків для себе не зробив та вчинив ряд інших кримінальних правопорушень.

Так, 11 березня 2023 року близько 14 години 15 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись неподалік кафе магазину ПП «Пашко», що розташований по вул. Центральній в с. Порошково Ужгородського району Закарпатської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_7 та своєю затиснутою в кулак рукою наніс йому один удар по шиї в області горла, після чого, схопивши руками за одяг, повалив його на землю, в результаті чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження.

Крім цього ОСОБА_4 18 березня 2023 року в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який неодноразово було продовжено, перебуваючи з дозволу власниці в будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Техnо» POP 2F, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 823 грн.

Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, та ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком судово-медичної експертизи № 54, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків, протоколом огляду місця події від 10 квітня 2023 року, слідчим експериментом від 14 квітня 2023 року, протоколом огляду місця події від 18 березня 2023 року, протоколом огляду місця події від 19 березня 2023 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом впізнання по фотознімка від 25 березня 2023 року, висновком експерта № СЕ-19/107-23/2952-ТВ від 23 березня 2023 року за результатами проведення товарознавчої експертизи, висновком експерту № СЕ-19/107-23/2960-Д від 27 березня 2023 року за результатами проведення дактилоскопічної експертизи, слідчим експериментом від 09 травня 2023 року та та іншими об`єктивними матеріалами кримінального провадження.

28 червня 2023 року ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_4 , який підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання від вартою строком на 11 діб. Строк дії вказаної ухвали слідчого судді закінчується 08 липня 2023 року.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України на цей час встановлено наявність декількох ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, це підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному проваджені, а саме ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, з метою уникнення покарання може чинити на свідків психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків до надання неправдивих показань про вчинення ним кримінальних правопорушень, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні цього кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 23 січня 2023 року Перечинським районним судом Закарпатської області визнаний винним за ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 150 грн, які на сьогоднішній день не відпрацював. Також встановлено, що відповідно до постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2023 року у справі № 307/2171/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, спроба незаконного перетину державного кордону України.

Вище наведене не дає підстав звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_4 , так як вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Прокурор також вказує на ту обставину, що досудове слідство завершене з направленням обвинувального акту до суду для розгляду по суті, а судом підготовче судове засідання в справі у порядку ст. 314 КПК України не призначене, тому сторона публічного обвинувачення позбавлена можливості звернутись до Перечинського районного суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на цій стадії судового процесу.

За вказаних обставин, прокурор просить слідчого суддю продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою із застосуванням застави.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначення розміру застави, посилаючись на обставини, викладені у такому. При цьому просив долучити до клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали досудового розслідування.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечив, вказав на те, що обвинуваченому слід обрати більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт. Також заперечив щодо доручення до клопотання матеріалів досудового розслідування, посилаючись на те, що такі мають подаватися до суду разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу. При цьому зазначив, що він в порядку ст. 290 КПК України ознайомлений з матеріалами досудового розслідування.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 2 Кримінального процесуального кодексу України визначає завдання кримінального провадження, одним із яких є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України визначає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім цього, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000033 від 12 березня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується наданим витягом з кримінального провадження.

18 квітня 2023 року ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження № 0000033 від 12 березня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру щодо вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 28 червня 2023 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 11 днів, а саме до 08 липня 2023 року (включно) з визначенням застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

З вказаної ухвали вбачається, що підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слугувало те, що такий може:

-переховуватися від суду, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Разом із цим, слідчий суддя розуміє, що це не може бути вирішальною і єдиною підставою для визначення тримання під вартою, а тому така обставина розглядається у сукупності з іншими;

-незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно;

-вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, а також беручи до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене з корисливим мотивом, ОСОБА_4 з метою незаконного особистого збагачення може вчинити іншу незаконну діяльність.

Слідчим суддею встановлено, що вказані вище ризики не зменшилися.

Також встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000033 від 12 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, у порядку ст. 283, 291 КПК України надіслано до Перечинського районного суду Закарпатської області, підготовче судове засідання ще не проведено.

Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України), докази про вчинення якого є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк до восьми років), а також те, що обвинувачений є неодруженим, офіційно не працевлаштованим, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, також, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває. Крім цього слідчим суддею встановлено, що він не навчається у будь якому освітньому закладі, а також не вчинив будь яких реальних дій щодо пошуку постійного місця роботи. Слідчий суддя враховує також характеристику підозрюваного, якою він характеризується посередньо, скрутний майновий стан. При цьому, ОСОБА_4 23 січня 2023 року Перечинським районним судом Закарпатської області визнаний винним за ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин, які на сьогоднішній день він не відпрацював, що підтверджується повідомленням начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_11 № 39/8/895-23 від 13 червня 2023 року. Також ОСОБА_4 постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2023 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (спроба незаконного перетину державного кордону України),та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення. Наведені обставини свідчать також і про ризик переховуватися від суду.

ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (42310/04, від 21 квітня 2011 року, п.219) нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Тому, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшла висновку, що обвинуваченому слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, що вказані у ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, майнового та сімейного стану обвинуваченого, відсутності доказів, що останній має у своїй власності рухоме чи нерухоме майно, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України), слідчий суддя дійшла висновку про необхідність визначення обвинуваченому застави у мінімальному розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також такий розмір застави відповідає позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на обвинуваченого обов`язки, визначені цією нормою закону:

-прибувати до прокурора чи суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із с. Порошково без дозволу прокурора, суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Наведені слідчим суддею висновки свідчать, що клопотання прокурора, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 12 березня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 12, 176, 177, 182, 183, 186, 193, 196, 197, 199, 243,369, 370 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 12 березня 2023 року, про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 03 вересня 2023 року (включно).

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти такі обов`язки:

- прибувати до прокурора чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із с. Порошково без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вручити копію ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 10 липня 2023 року.

Головуюча: ОСОБА_1