УХВАЛА

Справа № 569/3849/22

1-кс/569/2872/23

04 травня 2023 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краматорськ Донецької області, громадянки України, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майор юстиції ОСОБА_7 за погодженням із начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказав, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000035 від 24.03.2022 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Із клопотання вбачається, що Конституцією України передбачено, що Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до пунктів "а", "b", "c", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року застосування російською федерацією збройної сили проти України становить злочин збройної агресії та грубо порушує Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року.

У світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року одним із наслідків збройної агресії російської федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Діючи всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 на виконання наказів вищого військового керівництва військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державний кордон України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України. Крім того, до здійснення збройної агресії рф проти України керівництвом держави - агресора залучено незаконні збройні формування силового блоку так званих «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки», які, відповідно до звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим постановою Верховної Ради України №129-VIII від 27.01.2015; заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України №145- VIII від 04.02.2015; заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України №337-VIII від 21.04.2015, визначено як терористичні організації.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого продовжена до 20.05.2023 шляхом прийняття 15.03.2022, 21.04.2022, 22.05.2022, 15.08.2022, 16.11.2022, 07.02.2023 Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Агресія проти України" A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року визнається, що росія вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, і від російської федерації вимагається припинити збройну агресію проти України, включаючи також деокупацію Криму та Донбасу, негайно, повністю та безумовно вивести всі свої збройні сили з території України в межах її міжнародно визнаних кордонів.

Рішенням Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16 березня 2022 року на найвищому юридичному рівні констатовано факт вторгнення російської федерації на територію України.

Усвідомлюючи факт наявності збройної агресії рф проти України та будучи проросійсько-налаштованою особою, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Краматорськ Донецької області, 19.02.2023 із використанням власного терміналу мобільного зв`язку, в якому містилась сім-карта оператора мобільного зв`язку із номером « НОМЕР_1 », переслідуючи протиправний умисел, направлений на поширення в умовах воєнного стану інформації, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій для обороноздатності та державної безпеки держави Україна, повідомила громадянку України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Краматорськ Донецької області, про факт розміщення підрозділів та військової техніки ЗС України та/або інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території ПАТ «Краматорський завод Теплоприлад», що розташований за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Михайла Петренка, 77 А, та його околицях.

Відповідно до листа ОСУВ «Хортиця» № ОГ/1016 від 02.03.2023, розголошення вказаної інформації представникам спецслужб рф може завдати шкоди обороноздатності та державній безпеці України.

09.03.2023 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, а 10.03.2023 останній повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності: протоколом затримання ОСОБА_5 від 10.03.2023, протоколом обшуку від 09.03.2023, протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 21.02.2023 та 06.03.2023, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, листом до ОСУВ «Хортиця» № 6/249-532 від 23.02.2023, листом ОСУВ «Хортиця» № ОГ/1016 від 02.03.2023.

10.03.2023 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого завершується 06.05.2023.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Краматорськ Донецької області, раніше не судима, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Незважаючи на те, що підозрюваній ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, на даній стадії досудового розслідування у матеріалах кримінального провадження наявні додаткові відомості, які дають підстави вважати, що остання може бути причетна до вчинення інших кримінальних правопорушень, а також які будуть слугувати додатковими доказами під час судового розгляду її причетності до вчинення вже інкримінованого злочину, і тому є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення ОСОБА_5 вказаної протиправної діяльності.

Водночас, строк досудового розслідування у даному кримінального провадженні завершується 10.05.2023, у зв`язку з чим слідчим планується скерування на адресу Рівненської обласної прокуратури для розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування до 3 (трьох) місяців у кримінальному провадженні № 0000035 від 24.03.2022.

Як наслідок, завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні в двохмісячний строк неможливо з об`єктивних причин, через його складність та специфіку, черговість та плановість з`ясування обставин вчинення злочинів, а прийняття передчасного процесуального рішення може вкрай негативно вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування та судового розгляду.

Водночас, для забезпечення повного і неупередженого розслідування, зокрема дотримання вимог ст. 2 КПК України, необхідно виконати та завершити наступні процесуальні дії: отримати інформації від оперативного підрозділу стосовно осіб, яким відомі обставини вчинення ОСОБА_5 вищевказаної протиправної діяльності, і в позитивному випадку допитати останніх як свідків у рамках даного кримінального провадження; отримати висновки експерта за результатами проведення судових експертиз відеозвукозапису; отримати інформацію від ОСУВ «Хортиця» щодо додаткових фактів ракетних обстрілів населених пунктів Донецької області, а також переміщення, місць дислокації військової техніки та підрозділів ЗС України на території Донецької області; отримати інформацію від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ України» про факт вихідних, вхідних дзвінків, текстових повідомлень між ОСОБА_5 та іншими фігурантами даного кримінального провадження, що буде слугувати підтвердження причетності останньої до вчинення вищевказаної протиправної діяльності; вирішити питання про зняття грифів секретності з матеріалів, які стали підставою для проведення негласних (слідчих) розшукових дій стосовно фігуранта даного кримінального провадження; виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, у попередньому клопотанні про застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 , будучи проросійськи налаштованою особою, а також тривалий час обізнаною про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та те, що у зв`язку із російською агресією значна частина державного кордону України не перебуває під контролем Державної прикордонної служби України, і тому остання, знаходячись на свободі, зможе вчинити дії, направлені на цілеспрямоване переховування від органу досудового розслідування, прокурора та суду, у тому числі на території рф, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєні нею злочинні діяння.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , будучи особою, яка сповідує ідею «руського миру» та підтримує проросійські наративи, існують достатні підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, остання продовжить здійснювати дії, спрямовані продовження вчинення даного та/або інших кримінальних правопорушень, спрямованих на шкоду обороноздатності та державної безпеки України.

Тому, на підставі викладеного, можна прийти до висновку про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж застосування тримання під вартою.

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу:

У кримінальному проваджені містяться вагомі докази, які в повній мірі підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй злочину.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

За віком та станом здоров`я підозрювана ОСОБА_5 може знаходитись під вартою в установах тимчасового покарання - слідчому ізоляторі.

Беручи до уваги то факт, що ОСОБА_5 являється особою, яка підтримує проросійські наративи щодо збройної агресії рф проти України, є достатні підстави вважати про виправданий ризик продовження та/або повторення останньою своєї протиправної поведінки.

Вказані ризики є вагомими та їх запобігання у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою, не можливе.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Відповідно до вимог абз. 3 п. 5 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі, ст. 114-2 КК України.

Сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у ньому є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Таким чином, з урахуванням військового стану в державі, продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , відповідає тяжкості підозри та суспільному інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, яка відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства України, тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі «Корчуганова проти Росії», § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі «Рохлина проти Росії», § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі «Мамедова проти Росії», § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України», § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі «Долгова проти Росії»).

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також наявність вищевказаних ризиків, для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задоволити.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваної, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

02 травня 2023 року постановою першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_10 , строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 24.03.2022 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 10.06.2023.

Таким чином, враховуючи, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжений до 10 червня 2023 року, а також те, що надані слідчим докази довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: може можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, які не зменшились та не відпали, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам буде недостатнім, слідчий суддя прийшов до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10 червня 2023 року.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст.ст.131-132, 176, 177, 182, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України в межах строку досудового розслідування, а саме до 10 червня 2023 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_11