Дата документу 08.08.2023 Справа № 317/1943/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/920/23 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/1943/23Доповідач у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2023 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, який проживав у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду задоволено подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» та засудженого ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 10 місяців 12 днів.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 відмовити. Свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, та розглянув вказане подання з порушенням вимог ч.1 ст.52 КПК без залучення захисника. ОСОБА_8 на виробництві установи виконання покарань жодного дня не працював. Під час тримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» та ДУ «Вільнянська УВП № 11» до набрання вироком законної сили отримав 5 стягнень; під час відбування покарання засуджений в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» отримав 15 стягнень. Крім того, на ОСОБА_8 тричі було накладено стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятору. Хоча на теперішній час всі стягнення знято та погашено, їх значна кількість свідчить про те, що засуджений не ставився належним чином до правил та умов відбування покарання. 15.09.2017 року комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» засудженому відмовлено в переводі на дільницю соціальної реабілітації, 12.03.2020 року - відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким; 10.06.2021 року - відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Поведінка засудженого є зразковою починаючи з 18.07.2022 року, тобто не протягом всього періоду відбування покарання, а тільки протягом незначного строку тривалістю менше року із призначених судом 15 років позбавлення волі.

Крім того, прокурор звертав увагу суду на те, що згідно Висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 30.03.2023 року загальна кількість балів становить 99, при цьому за ставлення до режиму відбування покарання ОСОБА_8 отримав 0 балів. Відтак, твердження про виправлення засудженого є передчасним. Встановлені дані у сукупності не свідчать про виправлення та перевиховання засудженого, тому підстави для його умовно-дострокового звільнення відсутні.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; засудженого та його захисників, які заперечили проти апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_8 засуджено вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.10.2011 року за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 09.03.2016 року у строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк тримання під вартою з 09.02.2011 по 16.01.2012 включно на підставі ч.5 ст.72 КК із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Начальник ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції, задовольняючи дане подання, в ухвалі зазначив, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення та перевиховання.

Проте колегія суддів не може погодитися із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно з ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Під час вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

Висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 19.01.2023 року №294/5 затверджено Порядок та Методику визначення ступеня виправлення засудженого (далі - Методика). Вказаними підзаконними нормативно-правовими актами встановлено перелік і форму документів, що додаються до подання адміністрації установи виконання покарань стосовно засудженого, щодо якого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та регламентовано процедуру визначення ступеня виправлення засудженого. Вказаний ступінь виправлення засудженого відображається у відповідному висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення з особливою жорстокістю за попередньою змовою групою осіб особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Також встановлено, що в місцях позбавлення волі ОСОБА_8 перебуває з 2011 року. Починаючи з 2013 року до засудженого було застосовано 14 заходів заохочення.

Однак, при цьому до засудженого застосовано 20 стягнень. Перебуваючи в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» та ДУ «Вільнянська УВП № 11» до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 мав 5 стягнень. Перебуваючи в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» під час відбування покарання засуджений мав 15 стягнень, серед яких попередження, догани та суворі догани. Більш того, до ОСОБА_8 тричі застосовувався найсуворіший вид стягнення - поміщення до дисциплінарного ізолятору, зокрема за зберігання заборонених предметів (ДІЗО-7 діб); за нетактовну поведінку та за порушення розпорядку дня (ДІЗО-5 діб).

Зазначені стягнення, які були спрямовані на порушення режиму відбування покарання, хоча й погашені в установленому законом порядку, однак заслуговують на увагу суду враховуючи їх характер, значну кількість, адже вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування покарання в цілому.

Крім того, згідно наявного в матеріалах провадження Висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 30.03.2023 року ОСОБА_8 отримав 0 балів за ставлення до режиму відбування покарання, що є одним із критеріїв оцінки виправлення засудженого.

Колегія суддів зауважує, що згідно додатку до Метотики оцінка 0 балів щодо вищевказаного критерію встановлюється, якщо за період відбування покарання засуджений більше трьох разів порушував установлений порядок відбування покарання, має незняті або не погашені в установленому законом порядку стягнення.

Відтак, вказані відомості свідчать про те, що засуджений не дотримувався належним чином порядку та умов відбування покарання.

Судова колегія критично ставиться до визначеної загальної кількості балів за результатами Висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 30.03.2023 року, оскільки підсумок (загальний бал) становить 97, замість 99.

Із наявних матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання дійсно був працевлаштований. Але така праця мала місце лише з червня 2012 року по серпень 2018 року із перервою загальною тривалістю 21 місяць. Між тим, сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого протягом усього періоду відбуття покарання, а не лише у певний період часу.

Залучення ОСОБА_8 до робіт з благоустрою місця позбавлення волі та виконання засудженим разових доручень не може бути розцінено як його виправлення, оскільки відповідно до абз.абз.4, 5 ч.3 ст.107 КВК виконання встановлених законодавством вимог персоналу колонії, а також необхідних робіт по самообслуговуванню та благоустрою колонії є обов`язками засуджених.

Сама по собі участь засудженого ОСОБА_8 у реалізації програм диференційованого виховного впливу та в інших заходах соціально-виховного характеру не є достатніми підставами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Отже, суд першої інстанції під час розгляду подання начальника виправної колонії, з достатньою повнотою не перевірив наявні в матеріалах провадження документи, які свідчать про ступінь виправлення засудженого, про його поведінку протягом усього часу перебування в установі відбування покарання та працевлаштування, і дійшов до помилкового висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення та перевиховання.

Також судова колегія під час прийняття рішення враховує, що згідно положень ст.ст.50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У вказаній якості, кара, як відплата за вчинений злочин, не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання. Забезпечення цієї мети, є обов`язковою реакцією з боку держави на вчинення злочину, а також сам факт призначення необхідного і достатнього покарання, певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого та суспільства.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а отже і не довів своє право бути умовно-достроково звільненим від відбування подальшого покарання. А тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2023 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія» (№99)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4