У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження №0001720, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному проваджені №0001720, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у якому просить накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus», який упаковано в спецпакет НПУ № PSP 0021804, та після проведення всіх слідчих дій вилучений мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus» передати потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідальне зберігання.

Клопотання надійшло на адресу суду 13.09.2023 поштовими засобами зв`язку. Згідно з відміткою на поштовому конверті клопотання здано на пошту 12.09.2023.

Клопотання обґрунтовано тим, що Указом Президента України 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому неодноразово продовжувався, а в останнє Указом Президента України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ, затвердженим Законом України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.08.2023, близько 10.15 год., невстановлена особа, маючи умисел на таємне викрадення чужого, діючи із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчиненого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до кабінету «Оператори СТЦ», що розташована на першому поверсі адмінбудівлі «Ужгородська дистанція» за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 11, скориставшись тим, що в кабінеті нікого не було, підійшов до столу, звідки взяв до рук мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus», чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на суму, що встановлюється, після чого залишив місце події, а з викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

11.09.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10 «а», виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus», який упаковано в спецпакет НПУ № PSP 0021804.

Прокурор зазначає, що органом досудового розслідування зібрано достатніх даних про те, що вищевказаний предмет містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому даний об`єкт підпадає під визначення речового доказу згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України.

11.09.2023 постановою слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вищевказаний предмет в рамках даного провадження визнано речовим доказом.

Як зауважує прокурор, вказаний об`єкт є речовим доказом, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своєю чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України. При цьому перебування вказаного об`єкту на зберіганні у власника або іншої особи, у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні цього майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи, оскільки на даний час виникла необхідність у призначенні ряду слідчих дій та судових експертиз.

Вказує, що предмет, визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, може бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення даного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, прокурор просить накласти на вказане майно.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. При цьому подав заяву, згідно з якою просив розглянути подане ним клопотання про арешт майна без його участі, зазначивши, що подане клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду клопотання, однак її неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання про арешт майна.

Дослідивши клопотання з долученими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001720, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З долученого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що досудове розслідування розпочато на підставі заяви ОСОБА_4 за фактом того, що 16.08.2023, близько 10.15 год., за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 11, невідома особа, діючи умисно, таємно викрала мобільний телефон марки «PSmart Plus», чим завдала потерпілій матеріального збитку на суму, яка встановлюється.

Згідно з протоколом огляду місця події від 11.09.2023 такий був проведений слідчим Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 в кімнаті проведення слідчих дій Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10 «а», під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus», який упаковано в спецпакет НПУ № PSP 0021804. Даний телефон добровільно видано ОСОБА_6 , який повідомив, що придбав телефон близько місяця тому у ОСОБА_7 .

Постановою слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 11.09.2023 мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus», який упаковано в спецпакет НПУ № PSP 0021804, визнано речовим доказом у рамках даного кримінального провадження та вирішено після проведення всіх слідчий дій повернути на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження №0001720, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України та подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, якою встановлено відповідальність за крадіжку, вчинену в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження. Водночас наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши надані стороною обвинувачення докази, встановивши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus» відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, зокрема може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає, що в даному випадку у клопотанні стороною обвинувачення необґрунтовано обмеження особи в реалізації права володіння власністю.

Таким чином, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає за можливе передати мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus» на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , з можливістю його використання, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо його відчуження та розпорядження, попередивши власника про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. Також слід попередити, що у разі необхідності проведення у даному кримінальному провадженні судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є зазначене майно, вона повинна надати зазначене майно для проведення вказаних процесуальних дій.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказане майно на даному етапі кримінального провадження є виправданим і необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а відсутність такого арешту може сприяти втраті доказів.

Прокурор довів можливість використання зазначеного вище майна як доказу у кримінальному провадженні. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна, слідчому судді надано не було та під час розгляду клопотання не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки не застосування такого заходу може призвести до настання негативних наслідків.

При цьому слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України.

У зв`язку із наведеним клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Huawei» моделі «PSmart Plus», який було вилучено 11.09.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10 «а», шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним мобільним телефоном, але без позбавлення права користування, передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1