КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 24 квітня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_9 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення 17 березня 2023 року обшуку приміщень за адресою фактичного розташування АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ»» (): Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Заводська, буд. 7, у тому числі: мобільний телефон (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC ID:2AJOTTA-1206, сріблясто-сірого кольору, яким користувався ОСОБА_6 ; мобільний телефон (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC ID:2AJOTTA-1206, сріблясто-сірого кольору, яким користувався ОСОБА_8 ;мобільний телефон (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC Ю:2АЮТТА-1206, сріблясто-сірого кольору, яким користувалась ОСОБА_7 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року в частині накладення арешту на мобільні телефони та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, зазначає, що при ухваленні рішення слідчим суддею не перевірено обґрунтованість віднесення мобільних телефонів до речових доказів, не обґрунтовано доведеність підстав, що майно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, доведеність існування підстав арешту майна, не враховано, що арешт майна може привести до невиправданого обмеження прав власників та як наслідок постановлено необґрунтовану та невмотивовану ухвалу.

Наголошує, що вилучені мобільні телефони не відповідають критеріям ст. 98 КПК України, а сам факт наявності постанови про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні не може слугувати підставою для арешту майна.

Зауважує, що вилучення арештованих мобільних телефонів відбулось всупереч положень ч. 6 ст. 236 та ст. 168 КПК України, які забороняють вилучати мобільні телефони, якщо дозвіл на їх відшукання прямо не надавався в ухвалі про дозвіл на обшук. Крім того, вилучені особисті мобільні телефони працівників АТ «Запоріжгаз» не мають жодного відношення до розслідування та не здатні довести обставини, які підлягають встановленню під час кримінального провадження.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді оскаржена, в частині накладення арешту на мобільні телефони, якими користувалися ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді лише в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Другим відділом детективів захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 25 жовтня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000075 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «ЙЕ Енергія», ТОВ «Регіональна Газова Компанія» та ТОВ «Газ Оптимум» у період з 2016 по 2022 роки за попередньою змовою із службовими особами компаній, що входять у групу компаній «Регіональна Газова Компанія» та АТ «Одесагаз», АЬ «Черкасигаз», АТ «Київгаз», ПАТ «Тернопільгаз», ПАТ «Тернопільміськ газ, АТ «Полтавагаз» здійснюють заволодіння коштами держави в особі ТОВ «Оператор Газотранспортної Системи України» в особливо великих розмірах. Крім того здійснюють ухилення від сплати податків зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування в особливо великих розмірах шляхом виведення у «тіньовий» обіг шляхом проведення безтоварних операцій по закупівлі природного газу та використання для фінансування інших видів операційної діяльності групи компаній «Регіональна Газова Компанія» (виплати дивідендів, надання фінансової допомоги, тощо), грошових коштів отриманих за постачання природного газу на покриття виробничо-технологічних витрат. Так кошти тарифу, передбачені на закупівлю газу для виробничо-технологічних витрат перераховуються Операторами ГРМ в якості передплати за природний газ на адресу газопостачальної компанії в особі ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «Регіональна Газова Компанія», що входять до складу групи. Фактично природний газ передається газорозподільним компаніям в обсязі, який в рази нижче розміру передплаченого, за 2016 рік складає 65 962, 59 тис м.куб. природного газу, за 2017 рік - 112 950, 09 тис м.куб. природного газу, за 2021 рік - 183 118, 96 тис м.куб. природного газу.

17 березня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року проведено обшук приміщень за адресою фактичного розташування АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ»: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, під час якого виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC ID:2AJOTTA-1206, сріблясто-сірого кольору, яким користувався ОСОБА_6 ; мобільний телефон (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC ID:2AJOTTA-1206, сріблясто-сірого кольору, яким користувався ОСОБА_8 ; мобільний телефон (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC Ю:2АЮТТА-1206, сріблясто-сірого кольору, яким користувалась ОСОБА_7 ;записний блокнот з чорновими записами синьо-білого кольору за надписами «Регіональна газова компанія «Івано-Франківськгаз» та «Кий Антон» на 20 арк.; чорнові записи на фрагментах паперових листів різного формату на 4 арк.;щоденник датований 2015 року, сірого кольору на 188 аркушах.

21 березня 2023 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке вилучене в ході проведення 17 березня 2023 року обшуку приміщень за адресою фактичного розташування АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ»: Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Заводська, буд. 7.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого судді, в частині накладення арешту на мобільні телефони, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000075 про накладення арешту на мобільні телефони, якими користувалися ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вилучені в ході проведення 17 березня 2023 року обшуку приміщень за адресою фактичного розташування АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ»: Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Заводська, буд. 7, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали, додані до нього, заслухавши пояснення прокурора та представника, прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_10 від 17 березня 2023 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того, з матеріалів судового провадження убачається, що мобільні телефони: (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC ID:2AJOTTA-1206, (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC ID:2AJOTTA-1206, (багатофункціональний електронний пристрій-носій інформації) TM «NOKIA» ТА-1206 FCC Ю:2АЮТТА-1206, необхідні органу досудового розслідування для проведення експертного дослідження (т. 1 а.п. 110-116).

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на мобільні телефони, якими користувалися ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вилучені в ході проведення 17 березня 2023 року обшуку приміщень за адресою фактичного розташування АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ»»: Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Заводська, буд. 7, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому, колегія суддів враховує і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року, в частині якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на мобільні телефони, якими користувалисяОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/9643/23 Справа №11-сс/824/2424/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1