Справа № 297/77/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород кримінальне провадження 11-кп/4806/192/20, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2018.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець м. Берегово, Окремий Хутір, громадянин України, із середньою освітою, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець м. Берегово, Окремий Хутір, громадянин України, із середньою освітою, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з дня їх затримання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишено грошову заставу в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн, яку після вступу вироку в законну силу, ухвалено повернути заставодавцю.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його тримання під вартою з 01.05. 2014 по 21.06.2014 та з 05.10.2015 по 23.02.2016; ОСОБА_9 строк його тримання під вартою з 05.10.2015 по 23.02.2016.

Речові докази: палиці в кількості 10 (десять) штук, які поміщені в поліетиленовий пакет та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, - знищено.

Згідно вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.

-2-

29.04.2014 близько 18 год ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи в змові з ОСОБА_9 в м. Берегові, прибули до будинку по АДРЕСА_1 , діючи з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, яка полягала у виражанні нецензурною лайкою в громадському місці та пошкодженні майна, почали безпричинно наносити тілесні ушкодження ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які в цей час знаходилися на місці події та намагалися зупинити вказані хуліганські дії. На зауваження присутніх та перехожих припинити неправомірні дії, останні не реагували та вперто їх продовжували.

В результаті вказаних хуліганських дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пошкодили вікна на будинку АДРЕСА_1 , чим спричинили власнику ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн, та спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_21 у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови, що по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, ОСОБА_15 - садно задньої поверхні правого плечового суглобу, синець задньої поверхні правого плечового суглобу, синець задньої поверхні грудної клітини зліва, 2 синці лівого плечового суглобу, дані тілесні ушкодження по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, ОСОБА_17 у вигляді синця лівого плечового суглобу та синця лівої гомілки, що по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, ОСОБА_22 - забійна рана лобної ділянки голови, що по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження у вигляді синець повіки лівого ока, три садна в ділянці носа, що по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, ОСОБА_19 у вигляді синяка лівого стегна, що по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, ОСОБА_16 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого стегна та лівого плечового суглобу що по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник-двокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду від 13.09.2018 та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 06 (шість) місяців. Зазначає про незаконність постановленого щодо ОСОБА_7 вироку, який ухвалено без урахування дійсних обставин справи, з грубим порушенням вимог процесуального та матеріального закону. Суд безпідставно надав перевагу доказам обвинувачення та невірно оцінив наявні у матеріалах кримінального провадження докази, поклавши в основу обвинувального вироку докази, які не доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, зокрема: протоколи проведення слідчого експерименту від 08.05.2014, проведені зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , протоколи проведення слідчого експерименту від 02.06.2014, проведені з потерпілими ОСОБА_22 , ОСОБА_16 . Показаннями допитаних в суді першої інстанції свідків та потерпілих було спростовано дані вказаних слідчих експериментів, якими прокурор обґрунтовував обвинувачення. Крім того, що суд безпідставно не взяв до уваги та не перевірив показання обвинуваченого, покази якого щодо наміру мирного вирішення конфлікту мали істотне значення для кваліфікації його дій. Про це на його думку, свідчить і констатація судом факту проте, що, зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 прибув на місце події без будь-яких предметів спеціально пристосованих або заздалегідь виготовлених для нанесення тілесних ушкоджень. При цьому звертає увагу на існування між потерпілим та обвинуваченим неприязних відносин задовго до події, які виникли внаслідок того, що невістка потерпілих пішла жити до одного з

-3-

обвинувачених, що на його думку, свідчить про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 , передбаченого ст. 296 КК України складу злочину. Також судом першої інстанції не було досліджено хто першим розпочав бійку.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника, потерпілих, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Окрім того, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09.05.2023 матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, виділено в окреме провадження, у зв`язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, промову прокурора, який висловив заперечення щодо задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника, подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Як установлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України за обставин, викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, перевірених при судовому розгляді, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав, що 29.04.2014 до нього прийшла ОСОБА_24 , яка сказала йому, що його чекає сім`я ОСОБА_13 , щоб вияснити питання щодо їх

-4-

синів ОСОБА_9 та ОСОБА_27 . Після того вони разом з ОСОБА_9 , дружиною ОСОБА_28 пішли до них миритися. Підійшовши до будинку ОСОБА_13 , до них вийшла ОСОБА_29 , яка почала бити його по лицю, на що він вдарив її ногою. В той час ОСОБА_30 намагався вдарити його палкою, однак він захищався, в результаті чого палка розламалася та вдарила ОСОБА_31 . Більше нікому ніяких тілесних ушкоджень він не наносив. В той час коли почалася бійка він втік звідти, залишивши там дружину та сина.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення така повністю доведена зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Потерпіла ОСОБА_32 в судовому засіданні показала, що 29.04.2014 вона не була присутня на подвір`ї в той час, коли там відбувалася бійка між її сином та ОСОБА_7 . Також пояснила, що ніяких неприязних відносин між її сином та обвинуваченими до того часу не було, тому не знає по якій причині відбувалася дана бійка. Крім того додала, що на даний час претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має.

З показань потерпілої ОСОБА_14 вбачається, що 29.04.2014 відбулася бійка, свідком якої вона була. Дана бійка виникла із-за дівчини, яка на даний час являється її невісткою. В той час коли відбувалася бійка, то там було багато людей, які були з палками в руках, тому хто кого бив вона не бачила. Лише бачила як ОСОБА_9 вдарив її палицею. ОСОБА_14 в той час не бився, він лише дивився, однак в ході бійки його ОСОБА_9 вдарив палкою по голові від чого в нього почала текти з голови кров. Крім того додала, що на даний час претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має.

Потерпіла ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що 29.04.2014 на їх подвір`ї відбулася бійка, після чого вони сховалися в будинок. Вже в будинку, вона побачила, що у матері з голови тече кров, однак хто її вдарив вона не бачила. Також, додала, що участь у бійці брали і обвинувачені, однак хто вдарив ОСОБА_33 вона не бачила, оскільки вона перебувала у будинку.

З показань потерпілого ОСОБА_18 вбачається, що 29.04.2014 ОСОБА_7 разом з іншими особами (в руках яких були палки, каміння та скляні пляшки) прийшли до його будинку та почали кликати його брата ОСОБА_33 . Він вийшов з будинку та просив їх піти, однак вони відмовилися, після чого між ними почалася бійка, в ході якої його вдарили по носу, і він впав на землю. Що відбувалося далі він не бачив, оскільки лежав на землі.

Потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що 29.04.2014 перебував у магазині Пап Рудольфа. Далі, він почув, що відбувається бійка, тому він повертаючись з магазину, переліз через огорожу, після чого втік.

З показань потерпілого ОСОБА_22 вбачається, що 29.04.2014 йому зателефонував ОСОБА_35 , який попросив його приїхати в табір, оскільки там відбувається бійка. Він приїхавши почав заспокоювати людей, однак коли він відійшов, то почалася бійка, в ході якої його хтось вдарив каменем. Однак хто наніс йому та ОСОБА_33 тілесні ушкодження він не бачив.

Свідок ОСОБА_36 показала, що 29.04.2014 до їх будинку з палками, камінням та пляшками прийшли обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які почали кликали з будинку ОСОБА_37 . Після чого на дворі почалася бійка, в ході якої хтось з обвинувачених вдарив ОСОБА_38 , однак хто саме вона не знає, оскільки там було багато людей.

З показань свідка ОСОБА_39 вбачається, що 29.04.2014 в м. Берегові по вул. Окремий Хутір, відбувалася бійка обвинувачених з потерпілими, в ході якої було багато людей з палками та камінням, які билися між собою.

-5-

Свідок ОСОБА_40 показав, що 29.04.2014 він бачив бійку, яка відбулася по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 вдарив палкою ОСОБА_33 . Побачивши, що там продовжується бійка, він взяв дитину та пішов звідти, що далі відбувалося йому нічого не відомо

З показань свідка ОСОБА_42 вбачається, що 29.04.2014 він вийшов з будинку, де побачив на своєму подвір`ї людей з палками, після чого відбулася бійка. В ході бійки він бачив як ОСОБА_9 вдарив палкою ОСОБА_33 по голові, в результаті чого останній впав на землю. В кінці бійки вони підняли ОСОБА_33 , який в той час ще міг розмовляти.

Свідок ОСОБА_43 показав, що 29.04.2014 в таборі по вул. Окремий Хутір в м. Берегові відбулася бійка, в ході якої він бачив як ОСОБА_33 замахувався палкою на обвинуваченого ОСОБА_9 , після чого останній захищаючись, вдарив ОСОБА_33 палкою по голові в результаті чого той впав на землю. Обвинувачений ОСОБА_9 в той час разом з іншими учасниками бійки кидали камінням та пляшки.

З показань свідка ОСОБА_45 вбачається, що 29.04.2014 вона разом з чоловіком ОСОБА_7 , синами ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пішли до сім`ї ОСОБА_13 , оскільки останні покликали їх поговорити та розібратися. Після того, як вони підійшли до будинку останніх, то між ними почалася сварка, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_33 палкою вдарив її сина ОСОБА_9 , після чого останній вдарив палкою ОСОБА_33 по голові та втік.

Свідок ОСОБА_46 показала, що 29.04.2014 прийшла до них ОСОБА_47 , яка покликала ОСОБА_7 , якому сказала, що його кличе ОСОБА_31 щоб вияснити ситуацію. В той час, коли він прийшов туди ОСОБА_7 , то там була ОСОБА_29 в руках якої була кістка, після чого остання вдарила ОСОБА_31 . Далі почалася бійка, в ході якої ОСОБА_9 вдарив палкою ОСОБА_33 від чого той впав на землю.

З показань свідка ОСОБА_52 вбачається, що 29.04.2014 вона разом із сім`єю пішли до ОСОБА_29 , де чекав їх ОСОБА_31 , який намагався розібратися в їх конфлікті. В ході розмови ОСОБА_29 , вдарила ОСОБА_7 , після почалася бійка. В ході бійки ОСОБА_9 захищаючись вдарив ОСОБА_33 по голові.

Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні показав, що 29.04.2018 він йшов до матері, де по дорозі він бачив бійку. В ході бійки він бачив обвинувачених з потерпілими. Однак хто наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_33 він не бачив.

Крім показань потерпілих, свідків вина ОСОБА_7 стверджується зібраними в кримінальному проваджені письмовими доказами, які безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження були досліджені, є належними та допустимими.

Згідно висновку експерта № 118 від 08.05.2014, у ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плечового суглобу та синця лівої гомілки. Вказані тілесні ушкодження по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, або незначної втрати працездатності. Давність ушкоджень може приблизно відповідати періоду 2-3 діб до освідчення.

З висновку експерта № 119 від 08.05.2014 вбачається, що у ОСОБА_18 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця повіки лівого ока, 3 садна в ділянці носа. Вказані тілесні ушкодження по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, або незначної втрати працездатності. Давність ушкоджень може приблизно відповідати періоду 2-3 діб до освідчення.

Згідно висновку експерта № 120 від 08.05.2014 у ОСОБА_16 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого стегна та лівого плечового суглобу. Вказані тілесні ушкодження по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, або незначної втрати працездатності. Давність ушкоджень може приблизно відповідати періоду 2-3 діб до освідчення.

-6-

Висновком експерта № 121 від 08.05.2014 стверджується, що у ОСОБА_19 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синяка лівого стегна. Вказані тілесні ушкодження по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, або незначної втрати працездатності. Давність ушкоджень може приблизно відповідати періоду 3-5 діб до освідчення.

З висновку експерта № 123 від 08.05.2014 вбачається, що у ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу та марлева пов`язка в ділянці голови. Вказані тілесні ушкодження по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, або незначної втрати працездатності. Давність ушкоджень може приблизно відповідати періоду 5-6 діб до освідчення.

Висновком експерта № 126 від 08.05.2014 стверджується, що у ОСОБА_22 виявлено тілесні ушкодження у вигляді заживаючої забійної рани лобної ділянки голови. Вказані тілесні ушкодження по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, або незначної втрати працездатності. Давність ушкоджень може приблизно відповідати періоду 5-6 діб до освідчення.

Протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 08.05.2014 проведеного зі свідком ОСОБА_54 стверджується, що в ході його проведення свідок показав, за яких обставин 29.04.2014 ОСОБА_9 один раз дерев`яною палицею наніс удар в праву сторону голови ОСОБА_13 , від якого той впав на землю.

Протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 08.05.2014, проведеного зі свідком ОСОБА_7 стверджується, що останній показав, за яких обставин 29.04.2014 ОСОБА_9 один раз дерев`яною палицею наніс удар в праву сторону голови ОСОБА_13 , від якого той впав на землю.

Протоколом слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 08.05.2014, який проведений з підозрюваним ОСОБА_9 стверджується те, що підозрюваний показав, за яких обставин 29.04.2014 він змушений був ухилятися від удару, який намагався нанести йому ОСОБА_13 , після чого наніс останньому один раз дерев`яною палицею в праву сторону голови, від якого той впав на землю.

Протоколом слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 08.05.2014, проведеного зі свідком ОСОБА_23 стверджується те, що останній показав, як саме та за яких обставин 29.04.2014 ОСОБА_9 один раз дерев`яною палицею наніс удар в праву сторону голови ОСОБА_13 , від якого той впав на землю. Також показав, як ОСОБА_9 перед початком нанесення удару ОСОБА_13 змушений був ухилятися від удару, який намагався нанести йому ОСОБА_13 .

Протоколом слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 08.05.2014, який проведений із свідком ОСОБА_45 стверджується те, що останній показав, як саме та за яких обставин 29.04.2014 ОСОБА_9 один раз дерев`яною палицею наніс удар в праву сторону голови ОСОБА_13 , від якого той впав на землю. Також показав, як ОСОБА_9 перед початком нанесення удару ОСОБА_13 змушений був ухилятися від удару, який намагався нанести йому ОСОБА_13 ..

Протоколом слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 02.06.2014, який проведений з потерпілим ОСОБА_22 стверджується те, за яких обставин 29.04.2014 відбувалася сутичка між ОСОБА_55 та ОСОБА_9 та в ході якої останній один раз дерев`яною палицею наніс удар в праву сторону голови ОСОБА_13 , від якого той впав на землю.

Протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 02.06.2014 стверджується те, як потерпіла ОСОБА_16 показала, за яких обставин 29.04.2014 відбувалася сутичка між ОСОБА_55 та ОСОБА_9 та в ході якої останній один раз дерев`яною палицею наніс удар по голові ОСОБА_13

-7-

Протоколом слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 02.06.2014 стверджується те, що потерпіла ОСОБА_14 детально показала, як саме та за яких обставин 29.04.2014 відбувалася сутичка між ОСОБА_55 та ОСОБА_9 та в ході якої останній один раз дерев`яною палицею наніс удар по голові ОСОБА_13 .

Висновком експерта № 125 від 08.05.2014 стверджується те, що у ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження у вигляді заживаючої рани в тім`яній ділянці голови, садно задньої поверхні правого плечового суглобу, синець задньої поверхні правого плечового суглобу, синець задньої поверхні грудної клітки зліва, 2 синці лівого плечового суглобу. Вказані тілесні ушкодження по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, або незначної втрати працездатності, давність виникнення яких може відповідати періоду 5-9 діб до освідчення.

Висновком експерта № 58 від 13.06.2014 стверджується, що у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження в ділянці кінцівок, а саме: синець правого плеча, нігтьової та середньої фаланги першого пальця лівої стопи. В ділянці голови: садна в правій тім`яно-потиличній ділянці голови, крововиливу в м`які покрови голови на рівні правої тьмяно-потиличної ділянки, крововиливів під тверду мозкову оболонку на рівні правої тім`яної, правої скроневої, лівої тім`яної та лівої скроневої долей мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки правої та лівої тім`яної долей, правої скроневої долі, верхньої та нижньої поверхні правої долі мозочки, верхньої поверхні лівої долі мозочка, лівої лобної долі, крововиливу в тканину головного мозку на рівні полюса лівої скроневої долі, а також післяопераційної завиваючої рани в лівій тьмяно-скроневій ділянці голови, крововиливу в м`які покрови голови на рівні розташування рани в лівій тьмяно-скроневій ділянці, післяопераційного, трепанаційного отвору в кістках склепіння лівої тьмяно-скроневої ділянки. Давність ушкоджень може приблизно відповідати періоду 5-9 діб до експертизи, а згідно даним медичної документації відповідають 29.04.2014. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та в тканину головного мозку мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Ушкодження, у вигляді синців правого плеча, першого пальця лівої стопи, садна правої тьмяно-потиличної ділянки голови, крововиливу в м`які покрови голови правої тьмяно-потиличної ділянки, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та опосередковано відносяться до причин смерті. При поступленні в лікарню ОСОБА_13 знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявністю у нього в крові етилового алкоголю в концентрації 4,47%.

Висновком експерта № 58 від 20.06.2014 стверджується те, що у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження в ділянці голови, у вигляді садна правої тьмяно-потиличної ділянки голови, крововиливу в м`які покрови голови на рівні садна, крововиливів під тверду, м`які мозкові оболонки та в тканину головного мозку, виникли майже одно моментально, або в швидкій послідовності одне за одним в результаті нанесення удару в праву тьмяно-потиличну ділянку голови з напрямком дії сили справа наліво та дещо зверху вниз, виникнення їх можливе при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту від 08.05.2014.

Сукупність наведених вище доказів, на думку колегії суддів, об`єктивно свідчить про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена, а відтак, викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб (ч. 2 ст. 296 КК України), при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зібрані у справі, належним чином досліджені у судовому засіданні докази, у своїй сукупності доповнюють один одного і підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні

-8-

інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги захисника в частині недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами кримінального провадження і такі відхиляються.

З достатньою повнотою суд перевірив доводи захисника і в частині показань обвинуваченого про його невинуватість, критичний аналіз окремих доказів належним чином мотивований.

Крім того, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та наявності підстав для кваліфікації його дій за ст.125 КК України, не ґрунтуються на нормах матеріального права з огляду на таке.

Статтею 296 КК України встановлено кримінальну відповідальність за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, та вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Хуліганство відрізняється від інших злочинів спрямованістю умислу, мотивами, цілями винного та обставинами вчинення ним кримінально караних дій.

Зокрема, дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо знайомих (членів сім`ї, родичів, сусідів та ін.), і були викликані особистими неприязними стосунками, певними діями потерпілих тощо, кваліфікують як хуліганство лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

При цьому грубе порушення громадського порядку передбачає недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях. Оцінювати порушення як грубе слід з урахуванням кількості його учасників, території, на якій мало місце порушення, кількості потерпілих, тривалості порушення тощо.

Наявність особистих неприязних стосунків між особами само по собі ще не свідчить про відсутність хуліганського мотиву в діях обвинуваченої особи, адже для визначення мотиву злочинних дій потрібно враховувати їх характер та спосіб вчинення, причини, що спонукали особу вчинити певні дії, поведінку обвинуваченого та потерпілих до і під час події.

За матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, перебуваючи біля житлового будинку по АДРЕСА_1 , виражалися нецензурною лайкою в громадському місці та пошкодили майно, почали безпричинно наносити тілесні ушкодження особам, які в цей час знаходилися на місці події та намагалися припинити вказані хуліганські дії. На зауваження присутніх та перехожих припинити неправомірні дії, ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, не реагували та вперто їх продовжували.

Установлені судом фактичні обставини кримінального провадження вказують про наявність у ОСОБА_7 умислу на вчинення хуліганства.

-9-

В апеляційній скарзі не наведено доводів, які б ставили під сумнів такі висновки.

За таких обставин, виходячи з фактичних обставин провадження, місцевий суд правильно встановив у діях ОСОБА_7 грубе порушення громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю і було вчинене за попередньою змовою групою осіб та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 296 КК.

Підстав для перекваліфікації таких дій на ч. 2 ст. 125 КК України, як про це йдеться в апеляційній скарзі, не встановлено.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість.

Судовий розгляд проведено з дотриманням вимог статті 337 КПК України та діям ОСОБА_7 дано правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєне кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 вчинив нетяжкий злочин, встановив відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 , дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав частково.

За наявності сукупності цих обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченим, зокрема ОСОБА_7 , можливо без застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання та вимогам ст. 65 КК України, а також його меті.

Істотних порушень органами досудового розслідування чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів констатує про наявність підстав для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня

-10-

набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_7 вчинив 29.04.2014, також відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 у період з 29.04.2014 по теперішній час вчинив інше кримінальне правопорушення, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням ОСОБА_7 від досудового розслідування або суду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

За таких обставин, станом на день постановлення апеляційним судом рішення п`ятирічний строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України закінчився, обвинувачений ОСОБА_7 заяв чи клопотань про звільнення його від кримінальної відповідальності не подавав, а тому на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2018 підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 до часткового задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2018 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України змінити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В решті вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2018 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді