Справа № 152/1123/23
Провадження №11-кп/801/1015/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.08.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

встановив:

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.08.2023 року запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено строком на 60 (шістдесят) днів.

Одночасно залишено обвинуваченому ОСОБА_7 раніше визначений розмір застави в межах п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, які можуть бути внесені як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Визначено строк дії ухвали до 15 жовтня 2023 року включно.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просив скасувати ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.08.2023 та застосувати до обвинуваченого більш м?який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що в ході розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор в судовому засіданні, на думку захисту, не довів наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим і до обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід не повязаний з обмеженням волі.

Захисник звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, стійкі соціальні звязки, спілкується з сестрою своєї матері, яка проживає в одному з нею будинку, оскільки сама матір обвинуваченого перебуває на заробітках за кордоном.

За таких обставин, ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки судом не було враховано обставини, які могли б бути підставою для застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задоволити, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 24 червня 2023 року ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як убачається з матеріалів провадження, суд врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, не працює, немає постійного джерела доходів, немає стійких соціальних зв`язків, неодружений, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, має непогашену судимість, що дає підстави вважати, що в нього відсутні соціально -стримуючі фактори, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність достатніх підстав для продовження застосування щодо нього даного виду запобіжного заходу і неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

При цьому, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, стійкі соціальні звязки належним чином непідтверджені.

Наявність в останнього місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В матеріалах судового провадження відсутні відомості щодо власника вказаного захисником житла за адресою АДРЕСА_1 і чи він не буде заперечувати щодо того, щоб обвинувачений ОСОБА_7 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, перебував у цьому житлі на таких умовах.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, хоча захисник заперечує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак у апеляційній скарзі ставить питання про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, тобто погоджується з викладеним у клопотанні прокурора щодо існування ризиків.

З матеріалів судового провадження вбачається, що при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження для того, щоб розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Підстави для скасування ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.08.2023 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.08.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4