КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 14 вересня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участю: прокурора захисника в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 09 жовтня 2023 року включно.

Визначено ОСОБА_6 заставу у 26 000 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 69 784 000 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 ,який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необгрунтованною, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та порушення права на захист.

Зазначає, що підозра необґрунтована, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України недоведені.

Зокрема,у інкримінованих ОСОБА_6 обставинах вчинення кримінальних правопорушень відсутня подія злочину та стороною обвинувачення не наведено існування об`єктивних доказів протиправності дій підозрюваного.

Вважає, що висновки про розмір спричиненої ОСОБА_6 як керівником АТ «Сумигаз» шкоди, є необґрунтованими і суперечливими.

Апелянт стверджує, що сторона обвинувачення не врахувала ситуацію і характер правовідносин між ТОВ «Оператор ГТС України» і АТ «Сумигаз». Зокрема те, що відносини носять цивільно-правовий (господарський) характер, на підставі відповідного договору.

Зауважує, що будь-яких дій, спрямованих на приховання чи маскування походження коштів чи володіння ними, а так само прав на них, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення, тощо АТ «Сумигаз» не вчиняло.

Окрім того, органом досудового розслідування не встановлено і не наведено обґрунтовані докази ймовірності існування ризиків, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.

Звертає увагу на характеризуючи дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, займає керівну посаду і здійснює в умовах повномасштабної війни керівництво об`єктом критичної інфраструктури, приймає участь в роботі комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, займається благодійністю, позитивно характеризується.

Також зазначає, що визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 жовтня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000075, за підозрою у тому числі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

23 травня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК Ураїни

01 червня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який в подальшому 05 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено.

08 серпня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 до шести місяців.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 09 жовтня 2023 року. Визначено ОСОБА_6 заставу у 26 000 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 69 784 000 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованими йому кримінальнимии правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та відомості про особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, максимальним покаранням, яке може бути призначене у виді до 12 років позбавлення волі, така тяжкість кримінального правопорушення є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду, а відтак існує ризик, що останній зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вирішуючи питання щодо ризику знищення, спотворення будь-якої з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя взяв до уваги відомості про особу підозрюваного, а саме, що ОСОБА_6 тривалий час перебував на посаді голови правління АТ «СУМИГАЗ», вказана обставина, формує переконання, що ризик знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення існує, адже підозрюваний може вчинити дії пов`язані зі знищенням та приховуванням певної інформації та документів, що мають вагоме значення для встановлення всіх обставин в даному кримінальному провадженні.

Окрім того, як зазначено слідчим суддею ризики передбачені п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України на які посилається детектив у своєму клопотанні не доведені і прокурором в судовому засіданні, зокрема ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України детектив та прокурор обґрунтовують, посилаючись на те, що може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом вчинення корисливих кримінальних правопорушень, здійснювати підкуп свідків, водночас вказані обставини встановлені слідчим суддею, як окремо визначений ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в їх сукупності із вказаними обставинами, слідчий суддя врахував обставини підозри, кримінальне покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним, вагомий розмір інкримінованої шкоди, особу ОСОБА_6 , його майновий стан, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначено у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів також звертає увагу, що в цьому провадженні тримання під вартою підозрюваного не є для нього безальтернативним запобіжним заходом, адже передбачає в якості альтернативи заставу.

Так, відповідно до ч. 4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як встановлено вище, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні у особливо тяжких кримінальних правопорушень, а тому враховуючи положення п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо нього за загальним правилом мав би визначатися у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до ч. 5 вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з клопотання про продовження дії запобіжного заходу, сторона обвинувачення просила застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід із можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі у сумі 69 784 000,00 грн., однак мотивів визначення такого розміру застави не наведено.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя врахував обставини підозри, кримінальне покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним, вагомий розмір інкримінованої шкоди, особу ОСОБА_6 , його майновий стан.

Вказане, на переконання слідчого судді, свідчить про виключність обставин справи, а тому розмір застави може перевищувати межі, встановлені законодавцем.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо виключності випадку, яка обумовлюється самими обставинами можливого вчинення особливо тяжких злочинів, що на даний час відповідають стандарту доведення «обґрунтована підозра».

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначаючи розмір застави у визначеному розмірі не навів мотивів можливості внесення підозрюваним застави в розмірі 69 784 000 грн., а лише констатував наявні ризики, які не зменшилися та продовжують існувати, та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з таким твердженням слідчого судді, але сама по собі констатація наявності ризиків, які не зменшилися, та тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, без врахування обставин конкретної справи та особистої ситуації підозрюваного, не є та не може бути єдиним чинником визначення розміру застави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

За встановлених обставин, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 182 КПК колегія суддів дійшла висновку про необхідність встановлення застави у меншому, ніж визначеному слідчим суддею розміру як альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, дані про його особу, репутацію, майновий та сімейний стан, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про розмір збитків, заподіяння яких, згідно даних повідомлення про підозру, інкриміновано ОСОБА_6 , а також відсутність у клопотанні детектива належного обґрунтування необхідності визначення застави в розмірі 69 784 000 гривень, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_6 застави у розмірі 18 тисяч прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 48, 312 000 гривень у національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя вірно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Доводи захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання захисника на позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , враховано слідчим суддею під час застосування та продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте такі дані не свідчать про зменшення ступеню існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання детектива, продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою у межах досудового розслідування строком до 09 жовтня 2023 року, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 18 000 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 48, 312 000 гривень у національній грошовій одиниці та з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року, відносно ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановитинову ухвалу, якою клопотання старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 09 жовтня 2023 року.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 18 000 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 48, 312 000 гривень.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: НОМЕР_1 )

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу, слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, засобів зв`язку;

- здати уповноваженому органу на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають йому право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, однак не більше 2 (двох) місяців з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави в розмірі, визначеному судом.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Унікальний номер справи 761/28473/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження 11сс/824/5442/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК