Окрема думка судді
"10" серпня 2023 р. м. Івано-Франківськ
Вважаю за необхідне скористатись наданим законом правом на викладення окремої думки з метою висловлення своєї правової позиції у цьому та інших кримінальних провадженнях щодо рішень слідчих суддів про відмову у відкритті провадження за скаргами на бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України.
Приймаючи до уваги, що право судді на окрему думку не тільки дозволяє висловити свою принципову правову позицію щодо вирішення певних правових питань та свідчить про наявність демократичних процесів у судовій системі і відсутність формального підходу до розгляду апеляційний скарг але і певною мірою може підривати довіру до ухваленого судом рішення, вважаю, що суддя має не зловживати таким правом та не повинен висловлювати свою позицію при ухваленні аналогічних судових рішень про іншим кримінальним провадженням.
Вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 від 05 липня 2023 року про відмовити у відкритті провадження за скаргою про скасування додаткового повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів до судового розслідування підлягала задоволенню з наступних підстав.
Разом з тим, зі змісту вищевказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 вказує на те, що прокурором було допущено певну бездіяльність у виді неналежного виконання вимог кримінального процесуального закону про повідомлення його та його захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, внаслідок чого були порушені його права.
За вищевказаних обставин слідчий суддя з метою забезпечення належного судового контролю був зобов`язаний відкрити провадження та перевірити вищевказані доводи ОСОБА_1 щодо порушення його прав та встановити чи були виконані прокурором вимоги кримінального процесуального закону про повідомлення підозрюваного та його захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування вимогам кримінального процесуального закону.
Разом з тим, слідчий суддя, відмовляючи у відкритті провадження прийшов до висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження та фактично вказав на безпідставність та необґрунтованість вимог зазначених у скарзі без їх належної перевірки.
Апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурор, яка стосується нездійснення ними будь-яких процесуальних дій, які останні повинні були вчинити у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
При цьому рішення прокурора про те, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акта дійсно не може бути оскаржено до слідчого судді, оскільки це не передбачено діючим кримінальним процесуальним законом.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Таким чином, бездіяльність, яка полягає у невиконанні вимог кримінального процесуального закону при здійснені повідомлення підозрюваного або його захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування може бути оскаржена до слідчого судді.
Враховуючи наведене, вважаю, що підозрюваний має право оскаржувати бездіяльність прокурора або слідчого за його дорученням щодо не здійснення у відповідності до вимог кримінального процесуального закону повідомлення підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Слідчому судді необхідно було перевірити чи дійсно прокурором або слідчим було допущено бездіяльність щодо неповідомлення підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у встановленому законом порядку.
Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду ОСОБА_4