Справа № 496/5268/23
Провадження № 1-кп/496/592/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7

представників потерпілої ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000069 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0000069 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 126 КК України.

У підготовчому судовому засіданні від прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 126 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України відповідно до ч.6 ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений. Строк тримання під вартою обвинуваченого, згідно ухвали суду від 28.06.2023 року, закінчується 29.07.2023 року о 24:00 год, однак судове провадження не закінчено, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість і просила обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника. В свою чергу, у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність ризиків. Вказав, що не має наміру переховуватися, впливати на свідків чи потерпілих, або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додатки до нього, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 зареєстрований на території Одеського району Одеської області, є військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, разом з цим суду не надані відомості, які б свідчили про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер, потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Що стосується ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що ці ризики також знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки потерпілі та свідки є неповнолітніми особами, обвинуваченому відомі їх анкетні дані, місце проживання. Крім того, захисником у судовому засіданні надана копія вироку, яким ОСОБА_5 був засуджений у 2014 році за вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, що свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

З підстав, наведених вище, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що просили захисник та обвинувачений, оскільки суд вважає, що цей запобіжний захід не сприятиме його належній процесуальній поведінці.

Вислухавши пояснення прокурора, який просив продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , а також захисника та обвинуваченого, які просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, враховуючи, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , строком на 60 днів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 194, 314, 315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного району ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 26.07.2023 року по 23.09.2023 року і утримувати в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня проголошення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1