н/п 1-кс/953/1553/23
УХВАЛА
"24" лютого 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
23 лютого 2022р. власник майна ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арештів, накладених 16.04.2021р. ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова та 23.06.2021р. ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова на належну йому кв. АДРЕСА_1 . В обґрунтування клопотання власник майна послався на безпідставність арешту за відсутності потерпілих у кримінальному провадженні, правомірність дій спадкоємиці померлого власника квартири ОСОБА_4 при укладенні 12.05.2021р. з ним договору купівлі-продажу вказаної вище квартири, порушення арештом його прав, як власника, на вільне володіння та розпорядження належною йому квартирою.
До судового засідання ОСОБА_3 не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив.
Слідчий ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за своєї відсутності, проти скасування арештів заперечував посилаючись на те, що досудове розслідування триває, а кв. АДРЕСА_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, як предмет кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі Агосі проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Однак, 12.05.2021р. ОСОБА_4 , всупереч вищевказаної ухвали слідчого судді, кв. АДРЕСА_1 продана гр. ОСОБА_3 .
Положеннями ч.1 ст.131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1