Провадження №: 1-кп/752/1722/23
В И Р О К

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000703 відносно обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, стрільця-помічника гранатометника протитанкового відділення взводу спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_2 Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

з участю сторін кримінального провадження -

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

27.08.2022 року, приблизно о 08 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , будучи стрільцем-помічником гранатометника протитанкового відділення взводу спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_2 Військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 65,68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, з мотивів тимчасового ухилення від обовязків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, в умовах воєнного стану, самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , після чого проводив час на власний розсуд, не повязуючи його з використанням обовязків військової служби.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Щиро розкаявся та пояснив, що будучи інструктором у Військовій частині НОМЕР_1 , займався навчаням та підготовкою військових. Разом з хлопцями хотів поїхати на «передок», однак керівництво його не пускало. У подальшому, вирішив залишити частину, щоб таким чином на нього звернули увагу. Через декілька днів повернувся на службу, однак його командир відмовив йому у подальшому проходженні служби, вказав, що ним будуть займатись відповідні органи. Через деякий час, він знову намагався потрапити на службу, однак його не допускали а командир взагалі відмовлявся брати від нього слухавку. У грудні 2022 року він довідався, що відносно нього ДБР здійснює кримінальне переслідування і 15.12.2022 року самостійно зявився до слідчого.

Просив не позбавляти волі. Наявні в справі докази винуватості не оспорює.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сторони судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочин, передбачений ч. 5 ст.407 КК України відноситься до тяжкого, обставини, які пом`якшують та відсутність обставин що обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, який є солдатом Військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до описової частини обвинувального акту, зокрема кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , йому ставиться у вину лише самовільне залишення місця служби, в умовах військового стану. Вказаний злочин - самовільне залишення місця служби, вважається закінченим з моменту фактичного залишення місця дислокації, розташування, знаходження військової частини, в якій проходив службу ОСОБА_3 , тобто 27.08.2022 року. Іншого, зокрема і не зявлення вчасно на службу, протягом якогось періоду часу, обвинуваченому ОСОБА_3 , у вину в підозрі та обвинувальному акті поставлено не було, а суд, згідно засад та інших вимог КПК України не може самостійно вийти за межі обвинувачення, збільшити його обсяг, тощо.

З огляду на викладене, відповідно до редакції ст. 75 КК України, станом на 27.08.2022 року, обмеження щодо призначння покарання з випробуванням за певний вид злочинів, зокрема і ст. 407 КК України - не було.

Враховуючи обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі. При цьому, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання, з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, при цьому покласти обов`язки передбачені ст.76 КК України. На думку суду, слід встановити мінімальний іспитовий строк, задля можливості, у проходженні якого, продовжити ОСОБА_3 , військову службу в найкоротший термін з урахуванням активної фази збройної агресії російської федерації.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1