УХВАЛА

08 червня 2023 року

м. Київ

справа № 554/6446/19

провадження № 51-3482 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2023 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

За приписами пунктів 3, 4, 5 частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, у її вступній частині зазначено, що скарга подана на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2023 року, при цьому в обґрунтування наводяться доводи, які за своїм змістом стосуються незаконності лише ухвали апеляційного суду про скасування якої прокурором порушується питання, чим допущено суперечностей.

При цьому, обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише:

1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, прокурор оскаржує судове рішення за всіма трьома підставами для скасування судових рішень, передбаченими ч. 1 ст. 438 КПК України. Разом з тим, у скарзі не наведено обґрунтування щодо незаконності судового рішення з підстави передбаченої п. 3 цієї норми права, з огляду на відсутність тверджень про відмінність принципового характеру у виді чи розмірі призначеного засудженим покарання, в аспекті положень ст. 414 КПК України.

Натомість, доводи касаційної скарги фактично зводяться до безпідставного застосування приписів ст. 75 КК України, що позбавляє Суд можливості встановити дійсну позицію прокурора, з чим саме він не погоджується - з видом та розміром призначеного засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, чи зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Призначення покарання та звільнення від його відбування, попри нерозривний взаємозв`язок з точки зору правових наслідків для засудженого, мають відмінну юридичну природу і є окремими заходами, які послідовно застосовуються судом у разі прийняття відповідного рішення. При цьому вирішення питання про обрання особі виду покарання передує вирішенню питання про звільнення від його відбування з випробуванням, що прямо випливає зі змісту положення ч. 1 ст. 75 КК України.

При цьому, прокурору варто врахувати, що незастосування приписів ст. 75 КК України є іншою підставою для скасування або зміни судового рішення, відмінною від підстави передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України.

Також, вказуючи на допущені, на думку прокурора, апеляційним судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, він не зазначає, які саме доводи апеляційної скарги, в аспекті ст. 419 КПК України, суд не перевірив, не дослідив та не оцінив, з огляду на зміст оскаржуваної ухвали.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою прокурора.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України, не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2023 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3