ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1409/22

Провадження № 11-кп/4820/396/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20.02.2023 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове Село, Шепетівського району (колишнього Ізяславського району), Хмельницької області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, водій взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , старший солдат, житель АДРЕСА_1 , раніше судимий 28 грудня 2021 року вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області за ст. ст. 309 ч. ч. 1, 2, 310 ч. 1, 70, 75, 76 КК України до двох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, вирок набув законної сили 31 січня 2022 року,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2021 року, призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 за невстановлених обставин, дати, місця, часу та способу, але не пізніше 18 жовтня 2021 року, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту в невстановленої особи порошкопобідну речовину білого кольору, загальною масою 0,102 г, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, масою 0,04947 г, котру незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту у невстановленому місці до 21 години 58 хвилин 18 жовтня 2021 року.

18 жовтня 2021 року близько 21 години 58 хвилин ОСОБА_6 з метою подальшого незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за грошову винагороду у сумі 400 гривень шляхом особистої передачі з рук у руки незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 порошкоподібну речовину білого кольору, загальною масою 0,102 г, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,04947 г, котра знаходилась у згортку фольги, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, а саме незаконного збуту психотропних речовин.

Згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року амфетамін (Таблиця II Список № 2) віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Крім того, ОСОБА_6 за невстановлених обставин, дати, місця, часу та способу, але не пізніше 05 січня 2022 року, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, незаконно, повторно придбав з метою подальшого незаконного збуту в невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 32,38 г, який незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту у невстановленому місці до 12 години 19 хвилин 05 січня 2022 року, діючи повторно.

05 січня 2022 року близько 12 години 19 хвилин ОСОБА_6 з метою подальшого незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки повторно, перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за грошову винагороду у сумі 1200 гривень шляхом особистої передачі з рук у руки незаконно повторно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 32,38 г, котрий знаходився в полімерному пакеті, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, а саме незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено.

Згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року канабіс (Таблиця І, Список № 1) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Також, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 за невстановлених обставин, дати, місця, часу та способу, але не пізніше 12 травня 2022 року, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, незаконно, повторно придбав з метою подальшого незаконного збуту в невстановленої особи особливо небезпечні наркотичні засоби: екстракт канабісу, загальною масою 0,489 г, та канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 332,7474 г, які, діючи повторно, незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , до моменту вилучення працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку об 11 годині 50 хвилин 12 травня 2022 року.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року канабіс та екстракт канабісу (Таблиця І Список № 1) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 прохає змінити вирок та призначити покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Зазначає, що суд не в повній мірі взяв до уваги його процесуальну поведінку та щире каяття.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та кваліфікація його дій апелянтом по суті не оскаржуються.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, 24 лютого 2022 року призваний на військову службу за мобілізацією, за місцем служби характеризується позитивно, раніше був засуджений за скоєння умисних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 призначено покарання за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, але визнав та врахував обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Апеляційні доводи, про зайву суворість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом зменшення строку покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Твердження у апеляційній скарзі, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при його призначенні, місцевий суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.2 ст.307 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого.

Так, суд вірно зазначив, та вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, і вважав, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.12.2021 року ОСОБА_6 вже було призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, а оскаржуваним вироком призначено покарання із застосуванням вимог ч.1 ст..71 КК України у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність ст. 69 КК може бути застосована за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Проте, з огляду на встановлення лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, - щирого каяття ОСОБА_6 , та з урахуванням даних про особу винного, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для призначення обвинуваченому покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 307 КК України.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20.02.2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України залишити без змін. На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Судді: