УХВАЛА

05 липня 2023 року

м. Київ

справа № 711/2868/22

провадження № 51- 4069ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Однак касаційна скарга засудженого не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

Так, у свої касаційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалу Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, натомість до скарги додав копію вироку зазначеного суду.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі фактично не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого стосовно нього судового рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування або зміни касаційним судом, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК. При цьому, як можливо зрозуміти зі змісту скарги, засуджений не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 Кримінального кодексу України (далі -КК), водночас, жодних доводів щодо неправильної кваліфікації за змістом скарги не наводить.

Відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, засуджений, викладаючи свої вимоги до суду касаційної інстанції просить ухвалу Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції або змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Таким чином, вимоги ОСОБА_4 є неконкретними та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а відтак вимоги засудженого підлягають уточненню.

Крім того, дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК судом першої інстанції, який був скасований вироком апеляційного суду в частині призначеного покарання, тобто апеляційний суд погодився з правильністю кваліфікації його дій. Проте, засуджений у касаційній скарзі висловлює свою незгоду лише щодо вироку апеляційного суду, що також є перешкодою для відкриття касаційного провадження.

Отже, засудженому слід конкретизувати, яке саме судове рішення він оскаржує, зазначити вимоги щодо оскаржуваного судового рішення, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК та обґрунтувати свої вимоги з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 цього ж Кодексу.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК, Суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3