Єдиний унікальний номер 205/8121/22
Провадження1-кп/205/16/23
У Х В А Л А

24 квітня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження

прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката - ОСОБА_4

законного представника

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001027 від 11.10.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільногірська, Дніпропетровської області, громадянина України, маючий середньо-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, маючий на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України -,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України.

Прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого оскільки ризики які були при обранні цього заходу не змінились і не зменшились, зокрема, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: що обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 під загрозою застосування реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 5 років у разі визнання його винуватим за вчинення кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого. Також обвинувачений ОСОБА_6 , офіційно не працевлаштований, постійного місця проживання не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків. Обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України може незаконно впливати на потерпілу і свідків з метою зміни показань наданих під час досудового розслідування або відмови від них.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Поручителем визнати матір ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 , підтримав свого захисника.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти зміни запобіжного заходу та обрання поручителем матір обвинуваченого, так як остання проживає у м. Вільногірськ, кримінальне правопорушення було вчинено у м. Дніпро, а також мати обвинуваченого не може бути поручителем адже перебуває на обліку у лікаря-психіатра.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 підтримала прокурора.

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу, вислухавши доводи прокурора, думку захисника, законного представника потерпілої, обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.?

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

На переконання суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, а отже в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який обвинувачений ОСОБА_6 матиме реальну можливість перешкодити судовому розгляду даного кримінального провадження шляхом переховування від суду, побоюючись тяжкості покарання за інкримінований тяжкий злочини, яке загрожує йому в разі визнання винними. Разом з цим, залишається актуальним і потенційний ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілих у кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань у суді та в подальшому з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги інші фактори, такі як вік, відсутність постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення, для отримання засобів для життя, так як він не має іншого джерела доходу.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на більш м`який.

Отже, суд приходить до висновку що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 22 червня 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1