Справа № 192/1287/23
Провадження № 1-в/192/155/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника ДУ «СВК (№21)» - ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_3 ,

Початок строку: 27.02.2020 року

Кінець строку: 27.03.2024 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі того, що він відбув 2/3 строку, з перших днів відбування покарання працевлаштований на виробництві, добросовісно відноситься до праці, характеризується позитивно. Вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення. У судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вважали, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 28 лютого 2020 року. За період перебування у слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, мав одне стягнення, заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 24 вересня 2020 року, на даний час відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований до цеху ССЦ-3 на виробництві установи, до праці відноситься добре.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується посередньо, допустив одне порушення режиму утримання за що має одне стягнення, має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, самостійно виконує роботи із самообслуговування. Не завжди відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці під контролем адміністрації. Не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених, підтримує зв`язки з рідними.

31 березня 2023 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно - дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, що не довела своє виправлення. (а.с.8,15).

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_3 має два заохочення у вигляді подяки, які застосовані 19 липня 2022 року та 23 січня 2023 року та має два стягнення, одне з яких у вигляді поміщення до карцеру на 3 доби, застосоване до нього 17 вересня 2020 року - погашене та у вигляді догани за словесний конфлікт, яке застосоване до нього 10 липня 2023 року, що свідчить про відсутність такої риси, як неухильне додержування правил поведінки, які передбачені для засуджених (а.с. 9).

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, має одне стягнення у вигляді догани.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Суд вважає, що сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Враховуючи застосування до ОСОБА_3 заохочень починаючи лише з липня 2022 року, та враховуючи що початком строку відбування покарання є лютий 2020 року, а також наявність протягом останнього року лише одного заохочення і наявність одного стягнення суд вважає, що працевлаштування засудженого та отримання ним таких заохочень свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.

Також судом встановлено, що згідно з витягом до протоколу № 23 від 31 березня 2023 року, комісією Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» було відмовлено засудженому в направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення (а.с.15).

Суд вважає, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що ОСОБА_3 не довів свого виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб можна було зробити висновок про її сумлінність. Тому суд вважає, що ОСОБА_3 лише стає на шлях виправлення, а застосування умовно - дострокового звільнення є передчасним.

З урахуванням зазначених обставин, суд хоча і визнає позитивні зміни в поведінці засудженого, проте відбуття певної частини покарання та працевлаштування не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1