Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/523/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2023 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 17 години 00 хвилин 31 серпня 2023 року.

Визначено ОСОБА_5 заставу у розмірі двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 64725 грн.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2023 року, стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 17 години 00 хвилин 31 серпня 2023 року.

Визначено ОСОБА_5 заставу у розмірі двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 64725 грн.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину. Не працює, не одружений, утриманців та пільг не має, раніше судимий 17.02.2020 Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Судимість в законному порядку не знята та не погашена, за місцем проживання характеризується посередньо.

Отже, має місце ризик уникати ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, а також впливати на свідків, які ще не допитувалися у судовому засіданні та проживають в одному населеному пункті. Тобто, наявні ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2023 року, як незаконну.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим та незаконним.

Вказує, що він не зчиняв кримінальне правопорушення, яке йому інкримінуються. Матеріали кримінального провадження, не містять доказів його вини.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Добровеличківського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000008, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2023 року, стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 17 години 00 хвилин 31 серпня 2023 року.

Визначено ОСОБА_5 заставу у розмірі двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 64725 грн.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 4 статті 176 КПК України визначено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Доводи викладені у клопотанні прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, є обгрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий 17.02.2020 вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, судимість в законному порядку не знята і не погашена.

ОСОБА_8 раніше судимий та обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку.

Отже, має місце ризик уникати ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, а також впливати на свідків, які ще не допитувалися в судовому засіданні та проживають в одному населеному пункті. Тобто, наявні ризики передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що суд не розглянув справу по суті, а також що суд ще не допитав усіх свідків в судовому засіданні, на даний час інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть усунути зазначені судом ризики, отже на даному етапі судового розгляду зазначені відносно обвинувачених ризики не зменшилися.

Продовження, щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень враховуючи постійну кримінальну поведінку обвинуваченого та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений може ухилитися від суду та може вчинити інші кримінальну правопорушення, які в даному випадку є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України», визначено що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, місцевий суд дійшов правильного висновку про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не отримано відомостей, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання апелянта на те, що він не зчиняв кримінальне правопорушення, яке йому інкримінуються, а матеріали кримінального провадження, не містять доказів його вини, не заслуговують на увагу, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 395, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_5 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 17 години 00 хвилин 31 серпня 2023 року, визначено ОСОБА_5 заставу у розмірі двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 64725 грн, у разі внесення застави покладено на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4