ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000024 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2023 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході проведення 20.07.2022 року огляду майно, а саме: 100 доларів США 147 купюр; 50 доларів США 6 купюр; 1 долар США 29 купюр; 500 євро 34 купюри; 200 євро 16 купюр; 100 євро 303 купюри; 50 євро 140 купюр; 20 євро 22 купюри; 10 євро 7 купюр; 5 євро 4 купюри; 200 польських злотих 28 купюр; 100 польських злотих 94 купюри; 50 польських злотих 2 купюри; 20 польських злотих 23 купюри; 10 польських злотих 6 купюр; 1000 гривень 442 купюри; 500 гривень 1536 купюр; 200 гривень 1800 купюр.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно

В поданій апеляційній скарзі прокурор вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку з необґрунтованістю та незаконністю відмови у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти, а саме у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також у зв`язку з тим, що висновки, наведені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора про накладення арешту на майно задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційних скарг, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, представника володільця майна, який проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечив, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п.п. 2-3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою:

-спеціальної конфіскації;

-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 4 ст.170 КПК України, передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3)були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4)були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про відмову в накладенні арешту на майно не в повній мірі були дотримані.

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчою групою СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 cт.201-2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2023 року.

Так досудовим розслідуванням встановлено, що з кінця 2022 року ОСОБА_10 за попередньою змовою з групою осіб, з метою отримання прибутку, налагодили протиправний механізм реалізації транспортних засобів, ввезених із-за кордону на територію України під виглядом гуманітарної допомоги.

Таким чином вилучені 06 липня 2023 року під час обшуку житлового будинку ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , кошти відповідають ознакам, передбаченим ст.96-2 КК України, та підлягатимуть спеціальній конфіскації у випадку доведення винності підозрюваних осіб.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч.3 cт.201-2 КК України передбачає такий додатковий вид покарання як конфіскація майна, а тому на даний час наявні достатні підстави вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюються провадження.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

З урахуванням вказаних обставин для забезпечення проведення всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно, підставність арешту якого доведено прокурором.

При цьому колегія суддів враховує, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин ухвала слідчого судді від 20 липня 2023 року про відмову в накладенні арешту на майно підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, якою клопотання прокурора про арешт майна слід задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст.ст.170-173, 376, 404-405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2023 року, якою відмовлено в задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, а саме: а саме: 100 доларів США 147 купюр; 50 доларів США 6 купюр; 1 долар США 29 купюр; 500 євро 34 купюри; 200 євро 16 купюр; 100 євро 303 купюри; 50 євро 140 купюр; 20 євро 22 купюри; 10 євро 7 купюр; 5 євро 4 купюри; 200 польських злотих 28 купюр; 100 польських злотих 94 купюри; 50 польських злотих 2 купюри; 20 польських злотих 23 купюри; 10 польських злотих 6 купюр; 1000 гривень 442 купюри; 500 гривень 1536 купюр; 200 гривень 1800 купюр.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: