ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа№ 514/1033/23
Провадження по справі № 1-кп/514/126/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине кримінальне

провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 17.03.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурафа Краснокутського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично машкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14.03.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.02.2023 № 2915-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

07 грудня 2022 року, точний час не встановлений, ОСОБА_4 перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_2 у свого знайомого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , отримав від останнього належні йому банківську картку та мобільний телефон TECNO POP 2F моделі B1g, з номером НОМЕР_1 , через який здійснювався доступ до його банківського рахунку НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», для придбання необхідних товарів.

Цього ж дня, за зазначених обставин, ОСОБА_4 діючи з умислом, направленим на таємне викрадення коштів з банківського рахунку ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи доступ до реквізитів банківського рахунку ОСОБА_7 через отриманий від нього мобільний телефон та банківську картку, таємно від нього, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу банківської картки, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи самообслуговування банківських розрахунків АТ КБ «ПриватБанк», яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою.

При вказаних обставинах, ОСОБА_4 встановив на свій власний телефон марки Infinix моделі X6511 мобільний додаток «Приват 24», при цьому таємно, самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу-банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», ввів дані реквізитів щодо доступу до банківського рахунку ОСОБА_5 .

Після реєстрації мобільного додатку «Приват24» на мобільний телефон ОСОБА_5 прибуло цифрове смс-повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк», з кодом підтвердження реєстрації, дані про який ОСОБА_4 ввів до свого мобільного телефону, внаслідок чого отримав несанкціонований власником доступ до інформаційної (автоматизованої) системи банку та банківського рахунку ОСОБА_5 в АТ КБ «ПриватБанк».

Надалі, в період часу з 07.12.2022 по 15.03.2023 ОСОБА_4 , неправомірно, без згоди та відома потерпілого ОСОБА_5 , не санкціоновано, тобто самочинно, без відповідного дозволу, використовуючи мобільний додаток "Приват24" неодноразово здійснив вхід до особистого кабінету ОСОБА_5 , шляхом введення в якості логіну номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ "Київстар" НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 і який є фінансовим номером клієнта КБ "Приватбанк", та паролю входу, в результаті чого несанкціоновано втручався в роботу інформаційної (автоматизованої) системи самообслуговування банківських розрахунків АТ КБ «ПриватБанк», яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, отримавши при цьому вільний доступ до всіх рахунків ОСОБА_5 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 361 КК України, несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Крім того, в період часу з 07.12.2022 по 15.03.2023, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з єдиним умислом, спрямованим на таємне заволодіння коштами, що зберігалися на банківському рахунку ОСОБА_5 , до якого мав доступ за вищезазначених обставин, з корисливих мотивів, попередньо авторизувавшись в особистому кабінеті ОСОБА_5 за допомогою мобільного додатку "Приват24", завантаженого та встановленого на власному телефоні марки Infinix моделі X6511, шляхом вільного доступу, в результаті несанкціонованого втручання до автоматизованої (інформаційної) системи мобільного додатку "Приват24", маючи таким чином повний доступ до всіх рахунків ОСОБА_5 , здійснив ряд операцій з перерахунку грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_2 у АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_5 , на свої особисті карткові рахунки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , відкриті у АТ «Universal Bank», оформлюючи в електронному виді відповідні фінансові зобов`язання у ОСОБА_5 перед вказаною банківською установою.

Діючи таким способом, з єдиним умислом та мотивом ОСОБА_4 таємно викрав грошові кошти з вказаного банківського рахунку ОСОБА_5 :

- 07.12.2022 о 17:44 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок грошові кошти у сумі 120 гривень та 5 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 14.12.2022 о 09:39 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок грошові кошти у сумі 2200 гривень та 11 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 30.12.2022 о 14:20 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок грошові кошти у сумі 2200 гривень та 11 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 31.12.2022 о 00:02 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок кошти у сумі 80 гривень та 5 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 17.01.2023 о 14:11 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок грошові кошти у сумі 1400 гривень та 7 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 15.02.2023 о 09:08 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок грошові кошти у сумі 4000 гривень та 20 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 15.02.2023 о 09:10 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок грошові кошти у сумі 560 гривень та 5 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 15.03.2023 о 22:35 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок грошові кошти у сумі 6500 гривень та 32,50 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 15.03.2023 о 23:25 годин перерахував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок грошові кошти у сумі 90 гривень та 5 гривень перерахував з його банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг.

Всього, за зазначений період часу, ОСОБА_4 неправомірно, без згоди та відома потерпілого ОСОБА_5 , таємно від власника, викрав грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_5 на загальну суму 17251,5 гривень, якими розпорядився в подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. За сукупністю ОСОБА_4 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю. У вчиненому розкаявся.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд, при дослідженні доказів, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

У відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень загальної частини цього кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні виду та міри покарання, суд, виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових правопорушень враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за ч.1 ст.361 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку,за ч.4 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів

Досліджені в судовому засіданні дані про особу ОСОБА_4 , вказують на те, що він має постійне місце реєстрації, за яким характеризується задовільно, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, встановлені судом обставини по даному кримінальному провадженні, досліджені судом дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до наслідків вчинення злочину та поведінки під час досудового розслідування та судового розгляду, свідчить про наміри виправитися та не становлять суттєвої небезпеки для суспільства.

Санкцією ч.1 ст.361 КК України карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.361 КК України, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, крім наведених вище обставин, приймає до уваги наслідки вчинення злочину, повне визнання винуватості та вважає необхідним призначити йому покарання в цій частині у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.361 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, крім наведених вище обставин, приймає до уваги наслідки вчинення злочину, повне визнання винуватості, та вважає необхідним призначити йому покарання в цій частині у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України .

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Оскільки ОСОБА_4 вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.361 та ч.4 ст.185 КК України, суд призначає йому покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Однак, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені дані про особу обвинуваченого, його відношення до наслідків, обставини, що пом`якшують покарання, суд доходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України щодо призначеного покарання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361 КК України та ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст.361 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 13 вересня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений сторонами виключно з підстав, передбачених ч.2 ст.394 КПК України до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення,негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1