ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/11578/22

Провадження № 11-кп/4820/512/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року у кримінальному провадженні №0001036 від 24 березня 2023 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобруйськ, Могильовської області Республіки Білорусь, громадянина України, раніше судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження №0001036, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2023 року, №0000745 від 03.03.2023, №0000957 від 10.05.2022, №0000075 від 08.01.2023 та №0002480 від 18.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України. кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України.

Під час судового провадження в суді першої інстанції прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 серпня 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі. На його думку, суд постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу, об`єктивно не дослідивши всіх обставин справи.

Обвинувачений зазначає, що першим звернувся до суду з клопотанням про заміну запобіжного заходу на більш м`який, але дане клопотання розглянуто не було, оскільки прокурор не дотримався строків подання клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , через що судовий розгляд відкладався на іншу дату.

Звертає увагу, що 16 червня 2023 року судом було розглянуто клопотання прокурора, але його клопотання від 01.06.2023 про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, розглянуто не було.

Зазначає, що існування ризиків на які посилається прокурор є надуманими. Судом було прийнято незаконне, упереджене та необґрунтоване рішення, що призвело до погіршення його становища, адже сума завданого ним збитку, характер тяжкості скоєного не відповідає обраному виду запобіжного заходу.

Вказує, що його співмешканка та її мама поручаються за виконання ним покладених на нього обов`язків, про що надані відповідні довідки з місця постійного проживання.

Зауважує, що судом першої інстанції залишено поза увагою і не розглядалося питання про зменшення суми та розміру визначеної суми застави при обранні попередньо запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційні вимоги і просили оскаржувану ухвалу скасувати, обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити розмір застави.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходу не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, сторону захисту, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним, є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до 14 серпня 2023 року включно, бо вважає, що суд не обґрунтував, чому саме для нього є недостатнім застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також не погоджуються з тим, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України. Крім того, просив зменшити раніше встановлений розмір застави.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6 та 7 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Приймаючи рішення за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд врахував відомості про особу обвинуваченого, особливу суспільну небезпеку кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, зокрема тяжкий злочин проти власності.

При цьому, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які були враховані при обрані запобіжного заходу, розгляд справи не завершений, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Тож, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовжити строк застосування цього запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Зі змісту ст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України, із зібраними доказами передані до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває.

Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального Кодексу України та інших законів України.

Відповідно до частини 2 статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких та невеликої тяжкості злочинів проти власності, за тяжкі передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, також ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період розгляду судом іншого кримінального провадження, при цьому останній раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані потерпілі та свідки, тому є доведеними також ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Отже, на теперішній момент продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшилися, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або що з`явились якісь нові обставини, які свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Посилання обвинуваченого в апеляційні скарзі на те, що слідчий суддя під час судового засідання помилково розглянув клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, а клопотання ОСОБА_6 , який подав клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який залишив поза увагою, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки у судовому засіданні розглядалось як клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 так і прокурора, що чітко зазначено в ухвалі суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині зменшення розміру застави, то суд апеляційної інстанції також вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з ч.4 та ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що розмір застави обвинуваченому ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину було встановлено у мінімальних межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого злочину, який є співрозмірним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених обов`язків, за умови внесення застави забезпечить виконання процесуальних рішень.

З урахуванням встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 14 серпня 2023 року включно. Обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року про продовження строку тримання під вартою до 14 серпня 2023 року включно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3