Провадження № 1-кс/752/7050/23
У Х В А Л А

06 вересня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження № 0000784, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 КК України, клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,-

встановив:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 в якому просить накласти арешт із забороною відчуження та розпоряджання на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-580від 06.11.2020, виданого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Також, прокурор у клопотанні просить з метою забезпечення арешту майна розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власників майна, керуючись вимогами ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 26.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000784, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 2021 року по теперішній час, невстановлені досудовим розслідуванням особи, з використанням електронного носія інформації (ключа) здійснюють несанкціоновані дії з інформацією, яка обробляється в електронно обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, а саме припиняє обтяження (знімає арешти), накладені на майно громадян, шляхом внесення до системи недостовірних відомостей та невідповідних електронних документів, що в сукупності являється підставами для зняття арештів.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області (на теперішній час Київського міського нотаріального округу) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , в період часу з 2021 року по теперішній час, діючи з невстановленими особами, налагоджено схему незаконного заволодіння майном громадян.

Так, 06.10.2021 року на все майно ОСОБА_4 накладено арешт Оболонським відділом Державної виконавчої служби, у тому числі і на будинок АДРЕСА_2 (кадастровий номер земельної ділянки: :01:021:0200).

Однак, 20.10.2021 приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 без будь-яких законних підстав, з використанням персонального сертифікату відкритого ключа електронного цифрового підпису вчинено дії із неправомірного припинення (зняття) обтяження з майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі відомостей, які не мають відношення до справи ОСОБА_6 , а саме документів про земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:2122, розташованої за адресою: Донецька обл, Першотравневий район, Мангушська селищна рада, що належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 .

22.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак КуцеволОлесеюГурамівною, посвідчено договір купівлі продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:021:0200, зареєстрований в реєстрі за № 8840, відповідно до якого на даний час власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_8 .

Крім цього, 22.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак КуцеволОлесеюГурамівною, посвідчено договір купівлі продажу садового будинку АДРЕСА_2 , (кадастровий номер земельної ділянки: :01:021:0200), зареєстрований в реєстрі за № 8837, відповідно до якого на даний час власником зазначеного будинку є ОСОБА_8 .

Таким чином, завдяки протиправним діям приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було неправомірно знято арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в подальшому слугувало незаконній реалізації об`єкту нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки з кадастровим номером: :01:021:0200.

Допитана як свідок ОСОБА_9 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її рідний брат ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою прожив приблизно 10 років в кв. АДРЕСА_3 . За час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після смерті її брата, ОСОБА_4 почала вживати наркотичні засоби та взагалі перестала дбати про їх спільну доньку і як наслідок малолітня дитина ОСОБА_11 потрапила до дитячого притулку «Ковчег» в м. Києві. Дізнавшись про це, вона негайно почала оформляти документи, необхідні для встановлення опікунства над малолітньою дитиною ОСОБА_11 , оскільки бабуся по маминій лінії ОСОБА_12 (прізвище не знає), яка проживала у трьохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , відмовилася від піклування за нею.

19.06.2018 на підставі розпорядження № 359 Шевченківської районної адміністрації в місті Києві малолітній ОСОБА_11 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та згідно Розпорядження Шевченківської районної адміністрації в місті Києві № 399 від 16.07.2018, ОСОБА_9 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_11 , яка на теперішній час проживає у м. Івано-Франківськ.

Після оформлення опікунства, малолітня ОСОБА_11 з 14.08.2018 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/42320/17 від 31.07.2018 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на неповнолітню ОСОБА_11 у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, незважаючи на наявність виконавчого листа ОСОБА_4 жодного разу не сплачувала аліменти, тому, з метою забезпечення їх виплати виконавчою службою було накладено арешт на все наявне в неї рухоме і нерухоме майно.

При цьому, ОСОБА_4 , після смерті матері ОСОБА_13 , успадкувала однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , гараж в м. Києві (точної адреси не знає), трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 , а також земельну ділянку з недобудованим житловим будинком АДРЕСА_2 .

В подальшому зрозумівши, що сторонні особи намагаються незаконно заволодіти майном ОСОБА_4 , першочергове право на яке має її дитина ОСОБА_11 , ОСОБА_9 звернулася до відділу ЦНАП у м. Івано-Франківськ, де дізналася, що все належне ОСОБА_4 майно, крім трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5 , продане.

29.08.2023 року додаткового допитана як свідок ОСОБА_9 зазначила, що на даний час зв`язку з ОСОБА_4 у неї не має, від сусідів їй стало відомо, що остання веде безпритульний образ життя, так як її колишній співмешканець не пускає її до квартири.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.07.2023 відкрито загальне позовне провадження за заявою ОСОБА_14 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики та з метою забезпечення позову відповідною ухвалою суду у даному провадженні накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_5 на даний час на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

29.08.2023 вищевказаний об`єкт нерухомості, а саме квартира АДРЕСА_1 визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Відповідно до п.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 від 29.08.2023, квартиру АДРЕСА_5 визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч.ч. 10,11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого або прокурора.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Матеріали, додані до клопотання, обгрунтовано наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

При застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею враховано вимоги ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, а саме арешт на майно накладається з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Надані до суду матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить висновку, що прокурором в клопотанні доведено, що з метою забезпечення речового доказу, запобігання можливого подальшого випадку незаконного відчуження вказаного нерухомого майна на користь третіх осіб, у органу досудового розслідування виникла обґрунтована потреба у накладенні арешту, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись вмогами ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

-

постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпоряджання на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-580 від 06.11.2020, виданого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1