У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого слідчого відділення поліції №1 відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Лалово, Мукачівського району, Закарпатської області (згідно з КОАТУУ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТТГ), громадянина України, з освітою 9 класів, батька однієї неповнолітньої дитини, працівника сміттєзвалища, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

В клопотанні вказано, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

При цьому досудовим розслідуванням встановлено, що 07 травня 2023 року близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, через незачинені двері гаражного приміщення, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив дві приставки Т-19 DVB-T2 марки «Terrestrial» з пультом, ринкова вартість яких становить 512 грн (п`ятсот дванадцять гривень 00 копійок), чим завдав потерпілому матеріального збитку на вказану суму. Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Окрім цього, встановлено, що 10 травня 2023 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, повторно, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу через незачинені двері, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_3 звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив грошові кошти в сумі 900 (дев`ятсот) гривень, чим завдав потерпілій матеріального збитку на вказану суму. Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло, в умовах воєнного стану, яка підтверджується рядом доказів, а також з метою попередження ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування суду, незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні просить застосувати до такого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною не залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити таке з підстав обґрунтованості підозри та наявності ризиків для кримінального провадження, які неможливо попередити, застосувавши більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати до нього домашній арешт у нічний період доби, аналогічну позицію виловив його захисник.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань стверджується, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000355 від 09 травня 2023 року, відомості про яке внесені до Реєстру за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України.

26 червня 2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло, в умовах воєнного стану.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується наступними доказами: заявою від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 09 травня 2023 року; заявою від ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 16 травня 2023 року; протоколом огляду місця події від 09 травня 2023 року; протоколом огляду місця події від 17 травня 2023 року; протоком огляду предмета від 18 травня 2023 року; протоколом огляду предмета від 02 червня 2023 року; показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 10 травня 2023 року; потерпілого ОСОБА_8 від 18 травня 2023 року; свідка ОСОБА_10 від 19 травня 2023 року; свідка ОСОБА_11 від 19 травня 2023 року; свідка ОСОБА_12 від 19 травня 2023 року; свідка ОСОБА_13 від 18 травня 2023 року; дактилоскопічною експертизою № СЕ-19/107-23/5872-Д від 21 червня 2023 року тощо.

Окрім цього слідчий суддя враховує визнання ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину, в якому підзорюється.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до інкримінованого йому злочину. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддя вважає доведеним заявлений слідчим та прокурором ризик незаконного впливу підозрюваного на сторону потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, задля зміни даних ними органу досудового розслідування показів та (або) замовчування відомих їм обставин події, що зрештою призведе до неможливості встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, наслідком чого є наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим слідчий суддя вважає мінімальною реалізацію ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, зокрема шляхом виїзду за кордон, мінімальна, так як у зв`язку з введенням воєнного стану в України для чоловіків віком від 18 до 60 років наявні обмеження щодо перетинання ДК України.

Також слідчий суддя враховує обставини, окрім вищевказаних, що характеризують підозрюваного, а саме те, що останній має постійне місце проживання, є батьком неповнолітньої дитини, працює на сміттєзвалищі.

Разом з тим останній раніше судимий за вчинення злочину проти власності й наразі підозрюється у вчинення двох крадіжок, що зумовлює наявність ризику продовження вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт, обґрунтована слідчим та прокурором неможливістю попередження вказаного вище ризику іншим запобіжним заходом.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (прим. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Однак суд не вважає виправданим задоволення клопотання слідчого в частині тримання підозрюваного під домашнім арештом цілодобово, оскільки наявні ризики, зокрема ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, можливо попередити шляхом покладення на підозрюваного процесуального обов`язку уникати спілкування з такими.

За положенням ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Тож, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого фактичного проживання у нічний період доби.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного протягом двох місяців з дня постановлення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені ст. 194 КПК, й визначені в резолютивній частині ухвали.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під домашнім арештом, заборонивши останньому залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду у період доби з 21 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом визначити до двох місяців в межах строку досудового розслідування, а саме до 26 серпня 2023 року.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків визначено до 26 серпня 2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0000355.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1