1Справа № 335/5025/23 1-кс/335/1549/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000923, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні № 0000923 ухвалою слідчого судді від 13.06.2023 року на майно, яке було вилучено у ОСОБА_4 в ході огляду місця події, а саме: автомобіля марки BMW, в кузові сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_1 , посилаючись на відсутність підстав для подальшого застосування заходу забезпечення даного кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Представник заявника вимоги клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, про що подав відповідну письмову заяву.

Слідчий, яка здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, суду подала письмову заяву про розгляд клопотання у її відсутність, у якій зазначила, що під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук зазначеного у клопотанні автомобіля, в ході якого вилучено речові докази.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що СВ ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000923 від 09.06.2023, за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 13.06.2023 року (№ 335/5025/23 1-кс/335/1485/2023) за клопотанням слідчого було накладено арешт на майно, яке було вилучено 09.06.2023 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, біля буд. 78, зокрема, на автомобіль марки BMW, в кузові сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_1 та ключ запалювання до нього, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що арешт на належне ОСОБА_4 майно, про скасування якого йдеться у клопотанні, було накладено відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт майна підстав вважати, що воно відповідало критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

З поданих слідчому судді матеріалів вбачається, що відносно зазначеного у клопотанні автомобіля слідчим було проведено необхідні слідчі дії, а доводів, які б свідчили, що зазначене майно потребує подальшого дослідження та проведення відносно нього слідчих дій, не наведено, а також органом досудового розслідування не надано даних про необхідність подальшого застосування арешту до зазначеного майна.

За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи встановлені в ході розгляду клопотання обставини, підтверджені наданими слідчому судді матеріалами, з огляду на те, що заходи забезпечення кримінального провадження носять тимчасовий характер, зокрема, арешт майна, що відповідає положенню ст. 174 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, враховані слідчим суддею при накладені арешту на автомобіль марки BMW, в кузові сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_1 , перестали існувати і в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба, що не спростовано в ході розгляду клопотання органом досудового розслідування.

Виходячи з мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якою є досягнення дієвості цього провадження, відповідно до положення ст. 131 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання про скасування арешту майна зазначеного у клопотанні, у зв`язку з чим вважає за необхідне його задовольнити.

Разом з тим, враховуючи, що в ході розгляду клопотання встановлено підстави для скасування арешту автомобіля марки BMW, в кузові сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді на ключ запалювання до нього, який є його приналежною річчю і пов`язаний спільним призначенням.

Керуючись ст.ст. 107, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000923 - задовольнити.

Скасувати частково арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000923 від 09.06.2023, за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 року (№ 335/5025/23 1-кс/335/1485/2023) а саме з автомобіля марки BMW, в кузові сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_1 та ключа запалювання до нього.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1