Справа №760/3067/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

25 травня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000910 від 28 січня 2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910 від 28 січня 2016 р.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Брянківським міським судом Луганської області за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187, ч. 2 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі умовно достроково на 1 рік 1 місяць 28 днів, маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і скоїв нове кримінальне правопорушення повторно.

Так, 28.01.2016 приблизно о 16:30 годин ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом з своїм знайомим ОСОБА_5 , знаходячись на дитячому майданчику за адресою: м. Київ вул. В.Гетьмана, 36 побачив сидячого на лаві потерпілого ОСОБА_6 та підійшовши до нього почав з ним розмову в ході якої побачив в руці потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон «Самсунг Телексі», після чого в ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 попросив в потерпілого ОСОБА_6 для того щоб подзвонити його мобільний телефон «Самсунг Телексі» вартістю 2400 грн., в якому було встановлено сім карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» яка для потерпілого матеріальної цінності не становить на рахунку якої грошових коштів не було, в якому було встановлено карту пам`яті вартістю 200 грн., та який був в чохлі чорного кольору вартістю 200 грн.

Після того як потерпілий передав свій телефон ОСОБА_4 він зробив вигляд що до когось зателефонував, а потім вимкнув телефон та поклав його до своєї кишені кофти в яку був одягнений, побачивши це потерпілий ОСОБА_6 словесно висловив свою незгоду та попросив ОСОБА_4 повернути йому його майно, а саме мобільний телефон «Самсунг Гелексі», вимоги потерпілого ОСОБА_4 проігнорував та не повернув потерпілому належне йому майно.

В подальшому потерпілий намагався забрати даний мобільний телефон, але ОСОБА_4 перешкодив потерпілому ОСОБА_6 це зробити з метою подавити його волю до опору, застосував до нього насильство яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, а саме схопив його за горло та наніс удар в область щелепи з ліва. Після того як потерпілий перестав чинити спротив, ОСОБА_4 утримуючи при собі вищевказане повторно відкрито викрадене майно з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд. А всього ОСОБА_4 повторно відкрито викрав чуже майно на загальну суму 2800 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що вчинений повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи це наявністю ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що воно не обґрунтоване. Так, прокурор не вказав, чому інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд погоджується із прокурором, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, однак судді не надані докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному в клопотанні.

Так, існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду. Так, передбачаючи невідворотність покарання та розуміючи також те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі, судом з великою долею ймовірності може бути призначене покарання у виді позбавлення волі, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

На той факт, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що він офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 199, 202, 206 КПК України, п.3 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, тримання під вартою обвинуваченого є занадто суворим заходом для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи із вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 199, 202, 206 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22.00 год. до 07.30 год.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Виконання ухвали доручити управлінню поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали до 25 липня 2023 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 30 травня 2023 р.

Суддя ОСОБА_1