Справа № 128/362/23
УХВАЛА

24 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницького районний суд Вінницької області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_4 ,

обвинувачених- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» письмове клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та усне клопотання захисника в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000591 від 21 листопада 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

З 01.02.2023 в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області (головуюча - суддя ОСОБА_7 ) перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 21.11.2021 в ЄРДР за №0000591 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 185 КК України.

24.04.2023 згідно до розпорядження керівника апарату Вінницького районного суду від 24.04.2023 за № 04/23 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями судді ОСОБА_1 надійшло на розгляд клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки суддя ОСОБА_7 перебуває у відпустці, а строк застосованого відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає в 00 год. 25.04.2023.

Подане 24.04.2023 письмове клопотання прокурором обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів , може переховуватися від суду , оскільки у випадку визнання судом його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Окрім того, вважає, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення у даному кримінальному провадженні, оскільки в ході судового розгляду такі докази ще не досліджені. Також вважає , що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки він має доступ до їх анкетних даних. Отже вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків.

Відповідно до положень, викладених в Законом України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 23.04.2020, пункт 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України викладено у редакції, яка передбачає, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане нею до суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків розгляду даного провадження. Оскільки вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 не має на волі соціально-стримуючих факторів, може переховуватися від суду, вчинити інший злочин, так як у випадку визнання йому судом винуватим в даному провадженні йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі. Окрім того, вважає, що обвинуваченим може незаконно впливати на потерпілих та свідків , які ще недопитані в судом засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Також, в судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного браслету. Заявлене клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_6 раніше несудимий; досудове розслідування по даному кримінальному провадженні вже проведено, тому ОСОБА_6 на даний час не може ніяким чином знищити чи спотворити докази наявні в матеріалах провадження; свідки мешкають в різних місцях, окремих від місця проживання обвинуваченого, тому якщо обвинувачений буде носити електронний браслет, то це дасть можливість відслідковувати де саме знаходиться ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання захисника з підстав зазначених нею у клопотанні.

Вислухавши клопотання прокурора та захисника, думку обвинуваченого, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до такого висновку.

Так, згідно положень ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно до п. п.2,4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років або до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»). З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022 обвинуваченому ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави ; ухвалою Вінницького районного суду від 23.02.2023 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Отже судом встановлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; також суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Оглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений хоча раніше і не судимий, однак на час затримання офіційно був не працевлаштований; холостий, дітей не має, тому суд вважає , що на волі обвинувачений ОСОБА_6 не має соціально стримуючих факторів. Окрім того, обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, який відноситься згідно КК України до класифікації тяжких злочинів та категорії кримінальних правопорушень проти власності, тому суд вважає що існує ризик того, що будучи на волі обвинувачений ОСОБА_6 може продовжувати переховуватися від суду та вчинити інші злочини. Також на даний час судове слідство судом ще не розпочате , в судовому засіданні не заслухані пояснення потерпілих, свідків , обвинувачених , тому суд вважає , що обвинувачений ОСОБА_6 на волі може незаконно впливати на потерпілих та свідка з метою зміни їх показів в суді.

Відтак, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не виправдає себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження, а також не зможе запобігти встановленим судом ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В свою чергу, суд вважає, що усне клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт є необґрунтованим належними та допустимими доказами, а тому ризики зазначені прокурором стороною захисту не спростовані.

Отже, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, йому доцільно продовжити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 22 червня 2023 року включно, з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених ст.194 КПК України та встановленням розміру застави останньому - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що в загальному розмірі становить 187 880 гривень (із розрахунку один прожиткового мінімуму для працездатних особі становить 2684 грн. х 70 розмірів ) , таким чином задовольнивши клопотання прокурора та відмовивши в задоволені клопотання захисника.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 193,194, 199, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задоволити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК України, строком в шістдесят днів , тобто до 22 червня 2023 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 - обов`язків, визначених КПК України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 70 (семи десяти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 187 880 ( сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят ) гривень та надати можливість внесення даної застави за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ)26286152; Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО)820172; рахунок отримувача UA0000401.

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_6 або його заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави надати суду протягом двох днів підтверджуючі документи.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_6 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання;

2) утримуватися від спілкування із потерпілими та свідком у даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;

4) не відлучатися із фактичного місця проживання - без дозволу суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 22.06.2023 включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Вінницької області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «ВУВП (№ 1)».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «ВУВП (№ 1)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це письмово Вінницький районний суд Вінницької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави відносно ОСОБА_6 , останній вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 24.04.2023 о 16.20 год.

Суддя ОСОБА_1