У Х В А Л А

Іменем України

29 серпня 2023 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування №0000893 від 26.08.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ :

28 серпня 2023 року до суду надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування № 0000893 від 26.08.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно клопотання дізнавача, 25 серпня 2023 року приблизно о 23 год. 45 хв., за адресою: м.Київ, вул. Деснянська, 28/1, був зупинений транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Corolla», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів, на запитання чи має останній при собі заборонені в обігу речі та предмети, ОСОБА_5 повідомив, що всередині транспортного засобу є зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору.

26 серпня 2023 року, під час огляду місця події за адресою: м.Київ, вул. Деснянська, 28/1, ОСОБА_5 добровільно надав для вилучення:

1/ поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору;

2/ свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Corolla», серії/номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, зареєстроване 29.06.2017, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3/ транспортний засіб «Toyota Corolla», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

4/ ключі від транспортного засобу «Toyota Corolla», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

26 серпня 2023 року вилучене під час огляду місця події майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дізнавач просить накласти арешт на вилучені в ході проведеного огляду місця події: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Corolla», серії/номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 204 року; транспортний засіб «Toyota Corolla», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та ключі від нього, з метою збереження речових доказів та їх подальшого експертного дослідження.

В судове засідання дізнавач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні було встановлено, що відділом дізнання Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000893 від 26.08.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні дізнавач клопоче про накладення арешту на вилучені в ході проведеного огляду транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посилаючись на те, що вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Дізнавачем в клопотанні та додатках до нього не доведено необхідності арешту вилученого в ході огляду майна, який явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, та можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, враховуючи викладені у клопотанні обставини кримінального проступку та його правову кваліфікацію.

Крім того, дізнавачем в клопотанні та додатках до нього не доведено наявності ризиків передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Так, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

В клопотанні дізнавач формально послався на вказану норму закону, не зазначивши достатніх підстав вважати, що такі ризики відносно майна, про арешт якого він клопоче, існують.

Враховуючи викладене клопотання дізнавача задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000893 від 26.08.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя -