Справа № 953/7508/23
н/п 1-кс/953/6413/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000957 від 17.08.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця, працює на посаді командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

Встановив:

18.08.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком застосування на 60 днів, без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_6 (військовослужбовець ЗСУ), 17.08.2023 близько о 12:00 год., керуючи автомобілем «Opel Vivaro», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Харківській в м. Чугуєві, зі сторони с. Клугіно-Башкирівка в напрямку м. Харкова, проїжджаючи в районі буд. 2-А вулиці Приоброженській на ділянці проїжджої частини, де організований рух транспортних засобів у двох напрямках, які поділяє дорожня розмітка 1.1 ПДР України (п. 34), нехтуючи правилами дорожнього руху України, ОСОБА_6 здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, при цьому перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим грубо порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України та, згідно з яких: п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 34 (дорожня розмітка 1.1 ПДР України) «вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках. Лінію 1.1 перетинати забороняється» та допустив зіткнення зі скутером «Honda tact», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку в крайній лівій смузі по ходу свого руху.

Внаслідок вказаної ДТП водій скутеру ОСОБА_8 загинув на місці. Пасажира скутеру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлено до Чугуївської лікарні, де від отриманих тілесних ушкоджень останній помер.

Слідчий вказує, що 17.08.2023 ОСОБА_6 фактично затриманий та цього ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується: протоколом огляду місця ДТП від 17.08.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 17.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.08.2023; речовим доказом автомобілем «Opel Vivaro», р.н. НОМЕР_2 , на якому встановлено відповідні механічні пошкодження, а також інша слідова інформація; речовим доказом скутером «Honda tact», р.н. НОМЕР_3 на якому встановлено відповідні механічні пошкодження, а також інша слідова інформація.

Сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, 18.08.2023 на електронну пошту суду надійшла заява командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ЗСУ ОСОБА_11 про бажання взяти ОСОБА_6 на поруки.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили про його задоволення. Вважали, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на недоведеність ризиків, які зазначені у клопотанні, дані про особу підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, недоведеність неможливості застосування менш тяжких запобіжних заходів, просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до його підзахисного менш тяжкий запобіжний захід чи передати його на поруки керівництва військової частини.

Підозрюваний ОСОБА_6 повністю підтримав позицію захисника, вказав, що визнає себе винним.Вказав, що буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 від 17.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 фактично був затриманий 17.08.2023 о 18 год. 40 хв., оскільки саме з цього часу перебував під контролем працівників правоохоронного органу та доставлений в приміщення суду в межах 60 годин.

17.08.2023 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який є тяжким злочином. Санкція частини 3 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Крім того, на цей час досудове розслідування триває, органом досудового розслідування проводяться слідчі дії, а тому підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваної виконання процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Як зазначено вище, 18.08.2023 на електронну пошту суду надійшла заява командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ЗСУ ОСОБА_11 про бажання взяти ОСОБА_6 на поруки.

Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем, працює на посаді командира відділення по ремонту автомобілів військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Однією з умов обрання запобіжного заходу у вигляді поруки є впевненість слідчого судді в тому, що поручителі дійсно можуть впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителя на її поведінку.

Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та досліджені у ході розгляду докази, документи та заяву, надіслану до суду особою, яка виявила бажання бути поручителем підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що командир Військової частини НОМЕР_1 підполковник ЗСУ ОСОБА_11 дійсно заслуговує на особливу довіру, оскільки безпосередньо приймає участь у відсічі і стримуванні збройної агресії рф на території Харківської області у складі Збройних Сил України.

Разом з тим, його взаємовідносини з підозрюваним ОСОБА_6 , на думку слідчого судді, не гарантують реальний вплив на поведінку підозрюваного, що значно ускладнить його контроль за повним та своєчасним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим,слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_11 про взяття підозрюваного ОСОБА_6 на поруки.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З огляду на зазначене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даних про неможливість підозрюваного ОСОБА_6 перебувати в умовах СІЗО за станом здоров`я на час розгляду клопотання до суду не надано.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило загибель кількох осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого, - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 15 жовтня 2023 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 15 жовтня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1