21.09.2023 Справа № 363/2324/23
ВИРОК
21 вересня 2023 року м. Вишгород
1. ОСОБА_4 , будучи обізнаними із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими пристроями, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя і здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за №622 від 21.08.1998 року, маючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, у невстановлені час, місці та невстановленим способом, незаконно придбав з метою подальшого їх збуту: чотири корпуси гранат типу «Ф-1» з маркуванням на донній частині «386-9-68Т» «386-9-68Т» «386-14-68Т» «107-42-77Т»; один корпус гранати типу «РГО» з маркуванням на боковій частині «РГО 80-31-88»; запал до ручної гранати типу «УДЗ» з маркуванням на запобіжному важелі «УДЗ С-3-88»; три підривачі до ручних гранат типу «УЗРГМ-2» з ідентичним маркуванням на запобіжному важелі з зовнішньої сторони «119-83-УЗРГМ-2 УЗЧП» на внутрішній стороні «386-36-84»; підривач до ручної гранати типу «УЗРГМ-2» з маркуванням на запобіжному важелі з зовнішнього боку «1085 УЗРГМ-2 349-2» з внутрішнього боку «386-54-85», які незаконно переніс до місця свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою збуту не пізніше 16 год. 00 хв. 16.02.2023 року.
Далі ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконного збагачення злочинним шляхом, протягом часу вчинення ним незаконного зберігання боєприпасів, проте не пізніше 16 год. 00 хв. 16.02.2023 року, маючи прямий умисел на вчинення цих дій, а саме на незаконний збут вищевказаних обмежених у вільному обігу речей, з метою їх збуту, займався пошуком осіб, які мають потребу у бойових припасах, під час якого познайомився з ОСОБА_5 та досяг з останнім попередньої домовленості про купівлю - продаж 5 гранат «Ф1» з підшивачами, за ціною - 1 000 грн. за 1 шт. 16.02.2023 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на збут бойових припасів, а саме: чотирьох корпусів гранат типу «Ф-1» з маркуванням на донній частині «386-9-68Т» «386-9-68Т» «386-14-68Т» «107-42-77Т»; одного корпусу гранати типу «РГО» з маркуванням на боковій частині «РГО 80-31-88»; запалу до ручної гранати типу «УДЗ» з маркуванням на запобіжному важелі «УДЗ С-3-88»; трьох підривачів до ручних гранат типу «УЗРГМ-2» з ідентичним маркуванням на запобіжному важелі з зовнішньої сторони «119-83-УЗРГМ-2 УЗЧП» на внутрішній стороні «386-36-84»; підривача до ручної гранати типу «УЗРГМ-2» з маркуванням на запобіжному важелі з зовнішнього боку «1085 УЗРГМ-2 349-2» з внутрішнього боку «386-54-85», по телефону домовився з ОСОБА_5 про їх збут за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому 16.02.2023 року в період часу з 16 год. 03 хв. по 17 год. 16 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні квартири за місцем свого проживання, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут, за грошові кошти, в загальній сумі 5 000 грн., здійснив збут ОСОБА_5
16.02.2023 року в період часу з 16 год. 19 хв. по 17 год. 39 хв. у ОСОБА_5 вилучено: чотири корпуси гранат типу «Ф-1» з маркуванням на донній частині «386-9-68Т» «386-9-68Т» «386-14-68Т» «107-42-77Т»; один корпус гранати типу «РГО» з маркуванням на боковій частині «РГО 80-31-88»; запал до ручної гранати типу «УДЗ» з маркуванням на запобіжному важелі «УДЗ С-3-88»; три підривачі до ручних гранат типу «УЗРГМ-2» з ідентичним маркуванням на запобіжному важелі з зовнішньої сторони «119-83-УЗРГМ-2 УЗЧП» на внутрішній стороні «386-36-84»; підривач до ручної гранати типу «УЗРГМ-2» з маркуванням на запобіжному важелі з зовнішнього боку «1085 УЗРГМ-2 349-2» з внутрішнього боку «386-54-85», які він придбав в ОСОБА_4 , за грошові кошти в сумі 5 000 грн.
Відповідно до висновку експерта за №СЄ-19/111-23/8755-ВТХ два металеві предмети з маркуваннями «386-9-68Т» є двома промислово-виготовленими, спорядженими вибуховою речовиною корпусами гранат Ф-1, які до вибухових пристроїв чи боєприпасів не відносяться, є конструктивно-оформленими зарядами вибухової речовини; металевий предмет з маркуванням «107-42-77Т» є одним промислово-виготовленим, спорядженим вибуховою речовиною корпусом гранати Ф-1, який до вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини; металевий предмет з маркуванням «386-14-68Т» є одним промислово-виготовленим, спорядженим вибуховою речовиною корпусом гранати Ф-1, який до вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини; три металеві предмети з маркуванням: з зовнішньої сторони «119-83-УЗРГМ-2 УЗЧП», на внутрішній стороні «386-36-84», є трьома промислово-виготовленими уніфікованими запалами дистанційної дії УЗРГМ-2, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів; металевий предмет з маркуванням: з зовнішньої сторони «10-85 УЗРГМ-2 349-2», на внутрішній стороні «386-54-85», є одним промислово-виготовленими уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ-2, який є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів; металевий предмет з маркуванням на боковій частині: «РГО 80-31-88», є однією гранатою РГО без запалу, яка до вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини; предмет з маркуванням «УДЗ С-3-88» є одним промислово-виготовленим ударно-дистанційним запалом УДЗ, який є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів. Надані на дослідження 4 уніфіковані запали дистанційної дії УЗРГМ-2 та 1 ударно-дистанційний запал УДЗ, придатні до вибухів і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибухів зарядів вибухових речовин, а вибухові речовини, якими споряджено надані на дослідження 4 корпуси ручних осколкових гранат Ф-1 та одна граната РГО без запалу, придатні до вибухів. При конструктивному поєднанні наданих на дослідження 4 уніфікованих запалів дистанційної дії УЗРГМ-2 із наданим на дослідження 4 спорядженими вибуховою речовиною, корпусами ручних осколкових гранат Ф-1, у будь-якому порядку, в єдині конструкції, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, утворюють 4 оборонні осколкові ручні гранати Ф-1, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів і придатні до вибуху. При конструктивному поєднанні наданого на дослідження 1 ударно-дистанційного запалу УЗД із наданою на дослідження 1 гранатою РГО без запалу, в єдину конструкцію, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, вони утворюють 1 ручну гранату оборонну РГО, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів і придатна до вибуху.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
2. Крім того ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, у невстановлені час, місці та невстановленим способом незаконно придбав 60 патронів з маркуванням «17 83», що належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї калібру 7.62*54R мм, які незаконно переніс до місця свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою збуту не пізніше 16 год. 00 хв. 16.02.2023 року. Під час проведення обшуку 16.02.2023 року в період часу з 16 год. 03. хв. по 17 год. 16 хв. в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в шафі кімнати за №1 вилучено 60 металевих предметів, зовні схожих на патрони до автоматичної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм. Відповідно до висновку експерта за №СЕ-19/111-23/8856-БЛ 60 патронів, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 з маркуванням «17 83» - належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівковими бойовими патронами калібру 7,62*54R мм, споряджені бронебійно-запалювальними кулями. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, повністю підтвердив обставини вчинення ним цих правопорушень, зазначивши час, місце та спосіб їх вчинення. Зокрема, підтвердив, що не маючи встановленого законом дозволу придбав боєприпаси з метою збуту, в подальшому продав їх ОСОБА_5 за 5 000 грн. Що стосується 60 патронів, він дійсно їх зберігав за місцем свого мешкання, а потім під час обшуку, вони були вилучені працівниками правоохоронного органу.
З досліджених судом письмових доказів вбачається наступне:
З протоколів огляду та вручення грошових коштів від 16.02.2023 року та огляду особи передавача грошових коштів від 16.02.2023 року з додатками (фототаблицею) вбачається, що оперуповноваженим СРЗПО ВКП Вишгородського РУП в присутності понятих, з метою документування фактів злочинної діяльності щодо збуту бойових припасів, а саме бойових гранат, ОСОБА_5 надано грошові кошти спеціального призначення в розмірі 5 000 грн., що промаркеровані препаратом невидимого маркування та на кожній з обох боків нанесене приховане маркування, для передачі за купівлю бойових припасів. При цьому в ході огляду ОСОБА_5 у останнього сторонніх речей або предметів не виявлено.
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2023 року надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , з метою виявлення та відшукання знаряддя вчинення кримінального правопорушення - мобільного телефону; об`єктів, що зберегли на собі сліди вчинення злочину блокнотів з записами маркування вогнепальної зброї та боєприпасів; предметів злочину вогнепальної зброї та боєприпасів, а також грошових коштів, здобутих в результаті вчинення злочину.
Згідно протоколу обшуку від 16.02.2023 року, проведеного за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: 60 металевих предметів, зовні схожих на патрони до автоматичної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм. та грошові кошти в сумі 4 500 грн., що промаркеровані препаратом невидимого маркування та на кожній з обох боків нанесене приховане маркування.
Згідно заяви від 16.02.2023 року та протоколу огляду від 16.02.2023 року ОСОБА_5 добровільно надав працівникам поліції 5 предметів зовні схожих на корпуси бойових гранат та 5 предметів зовні схожих на запали до бойових гранат, а також грошові кошти в сумі 500 грн. однією купюрою.
Зі змісту висновку експерта за №СЕ-19/111-23/8755-ВТХ від 10.04.2023 року: два металеві предмети з маркуваннями «386-9-68Т» є двома промислово-виготовленими, спорядженими вибуховою речовиною корпусами гранат Ф-1, які до вибухових пристроїв чи боєприпасів не відносяться, є конструктивно-оформленими зарядами вибухової речовини; металевий предмет з маркуванням «107-42-77Т» є одним промислово-виготовленим, спорядженим вибуховою речовиною корпусом гранати Ф-1, який до вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини; металевий предмет з маркуванням «386-14-68Т» є одним промислово-виготовленим, спорядженим вибуховою речовиною корпусом гранати Ф-1, який до вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини; три металеві предмети з маркуванням: з зовнішньої сторони «119-83-УЗРГМ-2 УЗЧП», на внутрішній стороні «386-36-84», є трьома промислово-виготовленими уніфікованими запалами дистанційної дії УЗРГМ-2, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів; металевий предмет з маркуванням: з зовнішньої сторони «10-85 УЗРГМ-2 349-2», на внутрішній стороні «386-54-85», є одним промислово-виготовленими уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ-2, який є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів; металевий предмет з маркуванням на боковій частині: «РГО 80-31-88», є однією гранатою РГО без запалу, яка до вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини; предмет з маркуванням «УДЗ С-3-88» є одним промислово-виготовленим ударно-дистанційним запалом УДЗ, який є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів. Надані на дослідження 4 уніфіковані запали дистанційної дії УЗРГМ-2 та 1 ударно-дистанційний запал УДЗ, придатні до вибухів і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибухів зарядів вибухових речовин, а вибухові речовини, якими споряджено надані на дослідження 4 корпуси ручних осколкових гранат Ф-1 та одна граната РГО без запалу, придатні до вибухів. При конструктивному поєднанні наданих на дослідження 4 уніфікованих запалів дистанційної дії УЗРГМ-2 із наданим на дослідження 4 спорядженими вибуховою речовиною, корпусами ручних осколкових гранат Ф-1, у будь-якому порядку, в єдині конструкції, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, утворюють 4 оборонні осколкові ручні гранати Ф-1, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів і придатні до вибуху. При конструктивному поєднанні наданого на дослідження 1 ударно-дистанційного запалу УЗД із наданою на дослідження 1 гранатою РГО без запалу, в єдину конструкцію, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, вони утворюють 1 ручну гранату оборонну РГО, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів і придатна до вибуху.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2023 року - ОСОБА_5 в присутності понятих, на фото №2, впізнав особу за ознаками зовнішності в сукупності, у якої придбав 5 предметів, схожих на гранати. На фото №2 зображено ОСОБА_4 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2023 року ОСОБА_6 в присутності понятих на фото №1 впізнав особу за ознаками зовнішності в сукупності, якій 16.02.2023 року дав свій мобільний телефон, для того щоб той зателефонував. На фото №1 зображено ОСОБА_4 .
Під час проведення слідчого експерименту від 17.02.2023 року за участю ОСОБА_4 останній підтвердив всі обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що свідчить протокол.
Зі змісту висновку експерта за №СЕ-19/111-23/8856-БЛ від 23.03.2023 року слідує, що 60 патронів, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 з маркуванням «17 83» - належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівковими бойовими патронами калібру 7,62*54R мм, споряджені бронебійно-запалювальними кулями. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.
Відповідно до протоколів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.03.2023 року, що проводилися за ухвалами слідчого судді Київського апеляційного суду від 14.03.2023 року, отримані відомості щодо готування та вчинення кримінальних правопорушень.
Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого, яка виразилась у незаконному придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу за першим епізодом та у незаконному придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу за другим епізодом - доведена. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 263 КК України відповідно.
Згідно ст. 65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст. 66, ст. 67 КК України.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року роз`яснює, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Враховуючи вищевикладене, під урахуванням особи винного повинно передбачатись врахування судом позитивних і негативних характеристик особи, які мають кримінально-правове значення.
Так, відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Відповідно до розуміння правової природи та значення поняття щирого каяття, як обставини, що впливає на призначення покарання, передбаченої ст. 66 КК України, правових позицій, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність. Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття.
Крім того, як зазначив Верховний суд у Постанові від 15.11.2021 року у справі за №199/6365/19, що розкаяння передбачає, окрім визнання факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.
Про щире каяття обвинуваченого свідчить його поведінка як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, де останній надав покази, повністю визнав вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, послався на те, що цілком розуміє, що вчинив тяжкі злочини, засудив свою поведінку, зазначав, що на такий крок пішов виключно із-за тяжкого матеріального становища, але це жодним чином його не виправдовує, пообіцяв в майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особи обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризуються посередньо, не судимий, та вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у межах санкції частини цієї статті.
При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Але в той же час згідно вимог п. 20 Постанови ПВСУ за №7 від 24.10.2003 року з відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначаються покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинене кримінальне правопорушення і особу винного.
Ознаками, які характеризують особу винного та впливають на визначення загальної підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням, є: вік; соціальний та професійний статус, робота або навчання; сімейний стан, діти; стан здоров`я, зловживання алкогольними напоями; щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнання вини; поведінка у побуті і на роботі чи за місцем навчання; відносини винного із потерпілим, також до вказаних обставин провадження, що зумовлюють рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, належить: примирення з потерпілим, відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тощо.
Враховує суд і думку сторони обвинувачення прокурора, який теж вважав можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, про що повідомив суд під час судових дебатів. Так, відповідно до діючого законодавства покарання дійсно має на меті і кару в тому числі, але головним пріоритетом все-таки є виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Отже з урахуванням вищенаведеної мети покарання, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, наслідки вчиненого, особу винного, його відношення до скоєного та інші обставини зазначені вище, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.
А відтак, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому потрібно призначити у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 75 ч. 1 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які будуть сприяти його виправленню, на думку суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом пробації за місцем проживання, роботи, або навчання засуджених.
Долю речових доказів по справі необхідно вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні експертиз з обвинуваченого на користь держави.
Відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, строк якого потім, за клопотанням прокурора неодноразово продовжувався, останній раз до 16.07.2023 року, після спливу якого стороною обвинувачення клопотань щодо його продовження не надходило.
Цивільній позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз: за №СЕ-19/111-23/8856-БЛ від 23.03.2023 року в сумі 1 510,24 грн. та за №СЕ-19/111-23/8755-ВТХ від 10.04.2023 року в сумі 7 551,20 грн., а всього 9061,44 грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_1