УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001096 від 07.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001096 від 07.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке розпочато на підставі інформації УСР в Одеській області ДСР ПН України про те, що група невстановлених осіб, діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, шляхом обману заволоділа чужим майном.

В ході досудового розслідування установлено, що приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 посвідчено 01.02.2023 за реєстровим №49 довіреність від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки російської федерації, РНОКПП НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_7 30.12.2013 за реєстровим №1751, реєстраційний номер ОНМ:01.

В подальшому, ОСОБА_6 , використовуючи цю довіреність, діючи від імені ОСОБА_8 , уклала 22.03.2023 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_10 за реєстровим №814, на підставі якого право власності перейшло до покупця за грошові кошти в сумі 1 349 491 грн.

При цьому, згідно відомостей Адміністрації ДПС України, громадянка РФ ОСОБА_11 , залишила територію України 11.06.2019 через ПП «Плетинівка» (російська ділянка кордону) та станом на 01.08.2023 не повернулася, тобто перебувала за кордоном на момент складання, видачі та посвідчення нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 довіреності на ім`я

ОСОБА_6 щодо розпорядження вищевказаною квартирою.

Крім того, відповідно до постанови КМУ № 187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» владою накладено мораторій (заборону) на відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором.

Тобто, відповідно до п. 2 Постанови, правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, є нікчемними.

Також за наявною оперативною інформацією, здобутою в ході проведення слідчо-розшукових дій, ОСОБА_12 , перебуваючи на території України, не отримувала посвідки на постійне/тимчасове проживання на території України, а відтак нотаріуси ОМНО ОСОБА_4 та ОСОБА_10 не мали права посвідчувати правочини, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна громадянина рф, розташованого на території України, у тому числі квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене об`єктивно вказує на використання невстановленими особами завідомо підроблених офіційних документів при заволодінні та подальшому розпорядженні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вказана квартира є предметом злочину, а право власності на неї об`єктом кримінально правових дій.

З огляду на викладене, та враховуючи положення вимоги ст. 98 КПК України, прокурором у кримінальному провадженні прийнято постанову від 17.08.2023, згідно якої квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом, оскільки остання є об`єктом кримінально протиправних дій.

З метою попередження подальшого користування, перетворення, відчуження, розпорядження об`єктом кримінально протиправних дій у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 (ОНМ: 01), право власності на яку у даний час зареєстровано за ОСОБА_9 , необхідним є накладення арешту на таке майно в порядку, передбаченому ст. 170 Кримінально процесуального кодексу України із забороною на вчинення дій, пов`язаних з користуванням, відчуженням та розпорядженням цією

квартирою.

У зв`язку з тим, що розголошення відомостей про обставини накладення арешту на об`єкти нерухомості може призвести до розголошення відомостей досудового розслідування та переоформлення права власності на третіх осіб, сторона обвинувачення просить проводити розгляд такого клопотання без виклику його власника.

Крім того, вказане клопотання сторона обвинувачення просить розглядати за відсутності прокурора.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відпоівідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисників, представника чи законного представника, представника юридичної особи, що до якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з поданого клопотання, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001096 здійснюється за фактом можливого незаконного заволодіння об`єктом нерухомості.

З огляду на викладене, на думку слідчого судді доводи сторони обвинувачення в частині необхідності запобігти розголошенню відомостей досудового розслідування та переоформлення права власності на третіх осіб, виправдовують необхідність розгляду такого клопотання без виклику теперішнього власника зазначеного у клопотанні об`єкту нерухомості, з метою забезпечення арешту майна.

Крім того, оскільки означеними нормами КПК України не передбачено заборони здійснювати розгляд клопотання про арешт майна за відсутності прокурора та слідчого, враховуючи при цьому наявність заяви слідчого про розгляд такого клопотання за його відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання без вказаних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

На підставі ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Арешт майна допускається (ч. 2 ст. 170 КПК України) з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі ч. 3 ст. 170 КПК України -у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В свою чергу, ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально

протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України -у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На підставі ч. 11 ст. 170 КПК України -заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, згідно клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, дане кримінальне провадження здійснюється за фактом можливого незаконного заволодіння в умовах воєнного стану об`єктом нерухомості, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого на теперішній час наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що таке майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, що свідчить про його відповідність критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Враховуючи тяжкість можливого вчинення кримінального правопорушення, зухвалості вчинених кримінально-правових дій та відкритого ігнорування вимог чинного законодавства, у тому числі з боку осіб, наділених державою посвідчувати правочини, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених главою 17 КПК України є необхідним для збереження речових доказів, можливої спеціальної конфіскації та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а

також для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації, є обґрунтована необхідність накладення арешту на вищевказане нерухоме майно.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, можливість застосування спеціальної конфіскації,зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001096 від 07.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , шляхом заборони будь-якого відчуження, розпорядження (у тому числі вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання осіб) цим майном власнику та будь-яким іншим особам, а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер ОНМ: 01.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1