УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Слобожанське угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню №0001500 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дніпропетровську, українець, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, з угодою про визнання винуватості.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 27 жовтня 2018 року, близько 19:00 год., знаходився по АДРЕСА_2 , де в цей час побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_5 .?

Так, в зазначений час, та у зазначеному місці ОСОБА_5 , звернувся до ОСОБА_4 , а саме попросив у нього сигарету. ОСОБА_4 не бажаючи надавати ОСОБА_5 сигарети, почав висловити свою не повагу до останнього використовуючи висловлювання нецензурною лайкою, гучно кричав та провокував конфлікт.

В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті конфлікту, виник злочинний умисел, спрямований на потерпілого ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , лівою рукою, із зусиллям, наніс один удар в обличчя потерпілому ОСОБА_5 , вчинивши насильницькі дії, які виявилися в умисному завдані удару, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілому.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

30 листопада 2018 року, між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001500 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості та просив кримінальне провадження за його обвинуваченням закрити на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні пояснила, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам КПК України, але оскільки сплинув строк то просив закрити провадження на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відмову у затвердженні угоди, з наступних підстав.

У відповідності до п.п.1, 2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 КПК України; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1)умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4)існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, суд, вислухавши думку прокурора, виходить з наступного.

Так, згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження і до набрання вироком законної сили, минуло три роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, з дня вчинення ним кримінального проступку пройшло понад чотири роки та, крім того, він не заперечує проти закриття провадження із зазначених підстав, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст.284 ч.2 п.1, 314, 369, 370, 372, 474 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 30 листопада 2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001500 від 29 жовтня 2018 року за обвинуваченням останнього у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001500 від 29 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України закрити на підставі ст.284 ч.2 п.1 КПК України.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1