Справа № 461/2752/23
Провадження № 1-кс/461/2170/23
УХВАЛА
24.04.2023 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Слідчий відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на речі і грошові кошти вилучені 21.04.2023 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення обшуку за його місцем проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 60 (шістдесят) предметів, ззовні схожі на патрони; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А035», чорного кольору з імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 ; s/n: НОМЕР_3 із карткою оператора мобільного зв`язку ВФ «Україна» № НОМЕР_4 та карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» № НОМЕР_5 ; банкноту номіналом 500 грн. серії ЄД 3926153.
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вилучені речі, документи та грошові кошти, мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містять інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, з метою збереження речових доказів, використання їх у доказуванні, отримання постійного безперешкодного доступу до них, а тому просить клопотання задоволити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
Від власника майна ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд внесеного клопотання про накладення арешту на майно у його відсутності. Проти накладення арешту на майно не заперечує.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що оперуповноваженими Яворівського районного відділу Управління служби безпеки України (далі УСБУ) у Львівській області отримано достовірну інформацію стосовно факту збуту зброї та бойових припасів громадянам України військовослужбовцями військової частини НОМЕР_6 Збройних сил України (далі ЗСУ), в тому числі із залученням сторонніх осіб.
Зокрема в ході виконання доручення в рамках матеріалів кримінального провадження, оперативними працівниками УСБУ у Львівській області встановлено, що до незаконного збуту зброї, бойових припасів та вибухових речовин причетні громадяни України, ОСОБА_8 , 1997 року народження та ОСОБА_9 , 1996 року народження, які на даний час проходять службу в військовій частині НОМЕР_6 ЗСУ та які з метою конспірації і уникнення кримінальної відповідальності, до своєї незаконної діяльності залучили громадянина ОСОБА_10 , 1996 року народження, який в свою чергу з метою збуту організовує незаконне зберігання, транспортування зброї та боєприпасів і займається пошуком осіб, потенційних «клієнтів». Отримані кошти від незаконного збуту зброї та боєприпасів вказані особи розподіляють між собою.
У вказаних діях є ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В межах даного кримінального провадження, 21.04.2023 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення та майна, яке було здобуте у результаті його вчинення в період часу з 07.26 год. по 09.26 год. на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 19.04.2023 проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: 60 (шістдесят) предметів, ззовні схожі на патрони; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А035», чорного кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 ; s/n: НОМЕР_3 із карткою оператора мобільного зв`язку ВФ «Україна» № НОМЕР_4 та карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» № НОМЕР_5 ; банкнота номіналом 500 грн. серії ЄД 3926153.
Встановлено, що вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти є ідентифікованими грошовими коштами, які 04.02.2023 після їх огляду та вручення, ОСОБА_11 передані ОСОБА_10 на його вимогу, за які останній збув боєприпаси. Мобільний телефон та стартовий пакет використовувався під час спілкування між причетними особами до вчинення кримінального правопорушення, узгодження плану його вчинення, дій, ролей та шляхів збуту вогнепальної зброї. Предмети ззовні схожі на патрони можуть бути предметом кримінально правових дій бойовими боєприпасами, які заборонені в обігу та можуть містити інформацію про обставити вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 21 квітня 2023 року вищевказані речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч. 7 ст. 237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів.
Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на речі і грошові кошти вилучені 21.04.2023 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення обшуку за його місцем проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 60 (шістдесят) предметів, ззовні схожі на патрони; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А035», чорного кольору з імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 ; s/n: НОМЕР_3 із карткою оператора мобільного зв`язку ВФ «Україна» № НОМЕР_4 та карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» № НОМЕР_5 ; банкноту номіналом 500 грн. серії ЄД 3926153.
Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_12 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1