Справа № 629/2140/18
В И Р О К

іменем України

05 липня 2023 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000248, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лозова, Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, утримує двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, невстановленою масою, але не меншою за 0,0523 гр. (в перерахунку на суху речовину) та незаконно зберігала його при собі, з метою подальшого незаконного збуту іншим особам.

12 лютого 2018 року, в період часу з 14:01 год. до 14:06 год., ОСОБА_5 знаходилася поблизу «Торгівельного центру», який розташований в будинку № 1 на м-ні № 5 в м. Лозова Харківської області, де незаконно зберігала при собі вказану наркотичну речовину, маючи прямий умисел на її незаконний збут.

Цього ж дня, близько 14:0 год., особа, анкетні данні якої були замінені на ОСОБА_8 , котра здійснювала оперативну закупку вказаного наркотичного засобу, зустрілася з ОСОБА_5 за вищевказаною адресою та разом з нею перейшла в перший під`їзд будинку АДРЕСА_3 де ОСОБА_5 , в той же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву і з метою наживи, отримала під ОСОБА_8 200 гривень та передала їй медичний шприц, заповнений рідиною, об`ємом 1,8 мл., яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опієм ацетильований, масою (у перерахунку на суху речовину) 0,0523 гр.

Таким чином, ОСОБА_5 за 200 гривень продала особі, анкетні данні якої були замінені на ОСОБА_8 , тобто незаконно збула особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого (у перерахунку на суху речовину) становить 0,0523 гр.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнала частково, оскільки не вчиняла збуту наркотичних засобів. Від надання суду показань відмовилася.

Попри заперечення вчинення кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

До матеріалів кримінального провадження долучено заяву ОСОБА_9 від 01 лютого 2018 року, за якою останній просить притягнути до кримінальної відповідальності дівчину на ім`я ОСОБА_10 , яка за місцем свого проживання та на території м. Лозова збуває наркотичні засоби (т. 1 а.с. 192).

Також до матеріалів кримінального провадження долучено постанову прокурора Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 07 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 193-194) про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів, психотропних речовин з урахуванням обставин на момент проведення НСРД, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без затримання останньої з відкритим фіксуванням та з втратою грошових коштів. Безпосереднє проведення негласної слідчої (розшукової) дії оперативної закупки, доручити громадянину з вигаданими анкетними даними ОСОБА_8 . НСРД провести в період з 08 лютого 2018 року по 08 квітня 2018 року.

Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 20018 року (т. 1 а.с. 197-198) було задоволено клопотання слідчого (т. 1 а.с. 195-196) та надано дозвіл строком на 2 місяці на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи в публічно доступних місцях, призначених фігурантом, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення оперативної закупки особливо-небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин.

Згідно протоколу огляду покупця (т. 1 а.с. 204-202), слідчим поліції 12 лютого 2018 року в проміжок часу з 13:27 год. до 13:52 год. в присутності понятих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на сходовому майданчику між 2 та 3 поверхами в 1-му під`їзді будинку АДРЕСА_4 оглянуто жінку, яка представилася ОСОБА_8 , як пояснила, що прибула для проведення оперативної закупки наркотичного засобу опію, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час зовнішнього огляду одягу останньої за її добровільної згоди будь-яких заборонених речей не виявлено. Після цього ОСОБА_8 надано грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень, купюрами по 100 гривень (зафіксовані їх серії та номера), які призначені для проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 .

За протоколом за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій ауді-, відео контроль особи від 19 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 206-207), 12 лютого 2018 року під час проведення ауді-, відео контролю ОСОБА_5 зафіксовано зустріч ОСОБА_8 з ОСОБА_5 о 14:01 год. біля «Торгівельного» на м-ні 5 м. Лозова, після чого обидві пройшли до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_5 , де між першим та Другим поверхами ОСОБА_5 зі шприца об`ємом 20 мл. перелила рідину до шприца, об`ємом 5 мл, який передала ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_8 передала ОСОБА_5 200 грн., які остання поклала до кишені та передала ОСОБА_8 дві ампули «димидролу».

Електронний носій MSDHC із відеозаписом проведення оперативної закупки долучений до матеріалів кримінального провадження (т. 1 а.с. 232). Зазначений відеозапис переглянуто в судовому засіданні. При перегляді відеозапису було встановлено відповідність дійсним тих фактичних обставин, які були зафіксовані у відповідному протоколі НСРД.

У відповідності до висновку судової експертизи відео-, звукозапису № 57 від 22 травня 2018 року (т. 1 а.с. 226-230), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймала участь у записах розмов, зафіксованих на наданому на дослідження матеріальному носії інформації, а саме MSDHC № 5 н/т від 12 лютого 2018 року. У записі розмов не виявлені ознаки монтажу.

Згідно протоколу добровільної видачі придбаного товару (т. 1 а.с. 203-204), слідчим поліції 12 лютого 2018 року в проміжок часу з 14:15 год. до 14:39 год. в присутності понятих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на сходовому майданчику між 2 та 3 поверхами в 1-му під`їзді будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_8 добровільно видала медичний шприц з градуйованою шкалою до 5 мл, всередині якого знаходиться рідина світло-коричневого кольору, об`ємом 2 мл. Зі слів ОСОБА_8 вказану рідину вона придбала у ОСОБА_5 за 200 гривень на сходовому майданчику між першим та другим поверхами в 1-му під`їзді будинку АДРЕСА_3 і ця рідина є опієм. Вказаний медичний шприц з рідиною упаковано в полімерний пакет експертної служби № 2654307.

За протоколом оперативної закупки (т. 1 а.с. 205), 12 лютого 2018 року було проведено оперативну закупку (без затримання фігуранта), із застосуванням оперативно-технічних заходів, в ході якої закупна особа придбала у ОСОБА_5 2 мл опію за 200 гривень та добровільно видала придбану рідину, тобто опій об`ємом 2 мл.

У відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 432 від 22 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 209-211), надана на дослідженні рідина, яка знаходиться в медичному шприці, об`ємом 1,8 мл, «яку видала ОСОБА_8 », містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0523 г.

Постановою слідчого від 22 лютого 2018 року шприц з залишками наркотичного засобу визнані речовими доказами.

Допитана судом у якості свідка особа зі зміненими анкетними даними на ОСОБА_8 , показала, що обвинувачену знала раніше і підстав для дачі неправдивих чи неповних показів не має. У лютому 2018 року вона прийшла на мікрорайон 5 у дев`ятиповерхівку за магазином «Сільпо», де її чекали слідчий та поняті, для того, щоб зробити оперативну закупку у ОСОБА_5 . Її перевірили, щоб у неї не було нічого зайвого у кишенях, дали гроші у сумі 200 грн. дві купюри по 100 грн. Цього мало вистачити на 2 куби речовини. Вона розписалася на паперах у слідчого в присутності понятих та за попередньою домовленістю пішла на зустріч до обвинуваченої на зупинці біля магазину «Сільпо». Зустрівшись, остання покликала її у 5-поверховий будинок, де між другим та третім поверхами ОСОБА_5 дістала 10-кубовий шприц. Вона віддала ОСОБА_5 гроші і остання налила їй 2 куби коричневої речовини «ширки» (опій), в її 5-кубовий шприц. Після цього вона повернулася до слідчого, де в присутності понятих віддала шприц з рідиною, який був запакований в пакет, на якому розписалися вона та поняті. На зазначені дії вона погодилася добровільно, без примусу. На час вказаних подій кримінальних проваджень відносно неї в провадженні слідства чи суду не було. Наркотичні засоби вона купувала у ОСОБА_5 і до того.

Також судом у якості свідка було допитано ОСОБА_12 , який показав, що з обвинуваченою не знайомий. Взимку 2017 року, точніше не пам`ятає, проходив по мікрорайону, коли до нього підійшли працівники поліції та запросили бути понятим. Він погодився. Його повели у дев`ятиповерхівку на мікрорайоні 5. На майданчику між поверхами вже була незнайома йому дівчина теж понята. В їх присутності працівники поліції підготували гроші в сумі 200 грн. дві купюри по 100 грн., які фіксувалися в протоколі, після цього прийшла жінка на прізвище ОСОБА_13 , якій ці гроші віддали і вона пішла на закупку. Приблизно через 20-30 хвилин ця жінка повернулася та принесла шприц об`ємом 5 мл. з рідиною коричневого кольору, точний об`єм рідини не пам`ятає. Шприц з рідиною вилучили, склали протокол та запакували в пакет. У кого саме була закупка казали, але точно пам`ятає лише те, що це була жінка. Під час пакування та складання документів зауважень ні у кого не було. Понятим був вперше, кримінальних справ відносно нього на той час в провадженні слідства чи суду не було.

Оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Надаючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує що вони були отримані в результаті негласних слідчих (розшукових) дій.

ЄСПЛ при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів. Не виключаючи можливості використання особливих слідчих методів - агентурних методів, що само по собі не порушує права на справедливий судовий розгляд, ЄСПЛ висловив позицію, що у зв`язку з ризиком підбурювання з боку поліції при використанні таких методів, їх використання має бути обмежено чіткими рамками (справа «Раманаускас проти Литви»).

За п. 2 ч. 1 ст. 271 КПК України, контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, та проводиться в таких формах … контрольована та оперативна закупка.

Частиною 4 ст. 246 КПК України передбачено, що виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. У такій постанові прокурора, відповідно до статті 251 КПК України, зокрема мають міститись відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію, початок, тривалість і мету негласної слідчої дії, обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 271 КПК прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії фактів провокування особи за вчинення злочину.

Судом досліджено постанову прокурора Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 07 лютого 2018 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину, яка винесена за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 271 КПК України, і за своєю формою та змістом в цілому відповідає вимогам ст. 251, ч. 7 ст. 271 КПК України.

Заперечення захисника з приводу відсутності у постанові прокурора зазначення про застосування спеціальних імітаційних засобів судом відхиляється, оскільки під час проведення контролю за вчиненням злочину такі імітаційні засоби не застосовувалися.

Заперечення захисника з приводу відсутності у постанові прокурора викладу обставин, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії судом провокування особи на вчинення злочину судом також відхиляється, оскільки сама по собі відсутність таких відомостей, в сукупності з наявністю в розпорядження органу досудового розслідування відомостей про те, що злочинна діяльність ОСОБА_5 вже розпочата на час початку досудового розслідування (відповідна заява та покази свідка ОСОБА_9 ), не тягне за собою недопустимість доказів, отриманих під час контролю за вчиненням злочину.

При проведенні оперативної закупки в порядку ст. 260 КПК України було застосовано аудіо-, відеоконтроль особи. При цьому сукупність досліджених судом копії клопотання слідчого про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій і копії ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року доводять дотримання органом досудового розслідування вимог процесуального закону щодо втручання у приватне спілкування особи, яке проводиться без її відома, на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 271 КПК України про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої дії.

Судом досліджено протокол про результати контролю за вчиненням злочину оперативної закупки з додатками, який складений повноваженою особою, за формою та змістом відповідає вимогам КПК України.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Тейсейра де Кастро проти Португалії» зазначено про те, що використання негласних агентів має бути обмеженим і забезпеченим гарантіями навіть у справах, пов`язаних із боротьбою з торгівлею наркотичними засобами. Загальні вимоги справедливості, що містяться у ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі - Конвенція), застосовуються у провадженнях щодо всіх кримінальних справ: від найпростіших до найбільш заплутаних. Суспільним інтересом не можна виправдати використання доказів, здобутих шляхом підбурювання (спонукання) з боку поліції. Відповідно до цього ж рішення в разі, якщо злочин вчинено значною мірою в результаті дій працівників міліції, які певним чином спровокували кримінальну діяльність, і вона за інших обставин могла й не відбутися, така ситуація однозначно впливає на об`єктивність розгляду справи в суді.

ЄСПЛ у справі «Романаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їх вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів та порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений. Коли підсудний заявляє про підбурювання його до вчинення злочину, національний суд повинен ретельно перевірити матеріали кримінальної справи, оскільки з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд справи в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції всі докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції, мають визнаватися недопустимими.

Оцінюючи можливість підбурювання (спонукання) ОСОБА_5 до збуту наркотичного засобу, суд враховує, що досліджені судом покази свідка особи, зі зміненими анкетними даними на ОСОБА_8 , за зафіксований на відеозаписі зміст спілкування останньої з ОСОБА_5 доводять, що діяльність останньої зі збуту наркотичних засобів носила систематичний характер та почалася до здійснення щодо останньої НСРД.

Не вбачається ознак підбурювання під час спілкування особи, зі зміненими анкетними даними на ОСОБА_8 , з ОСОБА_5 і на переглянутому відеозаписі оперативної закупки.

При цьому, сама ОСОБА_5 також не посилається на те, що мала місце провокація чи підбурювання її на збут наркотичного засобу з боку правоохоронних органів або осіб, які діють за їх вказівками, і позицію захисту будує на запереченні самого факту збуту.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав вважати, що вчинення ОСОБА_5 збуту наркотичного засобу було спровоковане працівниками поліції. А оскільки судом не встановлено таких обставин, то сумнівів в тому, що ОСОБА_5 не вчинила б злочин, у якому її було викрито за допомогою негласних слідчих (розшукових) дій, не виникає.

Суд також враховує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні документи щодо джерела походження грошових коштів, використаних під час контролю за вчиненням злочину. Наведена обставина, на думку сторони захисту, тягне за собою недійсність доказів, отриманих під час зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 31 серпня 2022 року (справа № 756/10060/17) сформувала правовий висновок, за яким відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Сторона захисту лише констатує факт відсутності доказів джерела походження грошових коштів, однак не обґрунтовує того, яким чином наведена обставина порушила конвекційні чи конституційні права обвинуваченої.

Суд вважає за необхідне зауважити, що прокурором вживалися заходи з отримання відповідних документів, однак за повідомленням УФЗБО ГУКНП в Харківській області (т. 2 а.с. 150), усі справи, які мали гриф обмеженого доступу, були знищені 24 лютого 2022 року у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, через що надати ці відомості немає можливості.

Таким чином, оскільки відсутність доказів джерела походження грошових коштів не призвела до порушення прав людини і основоположних свобод, така обставина не є підставою для того, щоб ставити під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

З огляду на викладене, відповідні заперечення сторони захисту судом відхиляються.

За наведених обставин, судом не встановлено істотних порушень норм Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та вимог КПК України при здійсненні контролю за вчиненням злочину в формі оперативної закупки психотропної речовини у ОСОБА_5 .

Заперечення ОСОБА_5 про те, що вона не здійснювала збут наркотичного засобу, спростовуються:

- результатами НСРД контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за якими задокументовано збут ОСОБА_5 наркотичного засобу оперативному покупцю ОСОБА_8 ;

- показами свідка особи, зі зміненими анкетними даними на ОСОБА_8 , яка показала, що отримала від співробітників поліції 200 грн., за які придбала у ОСОБА_5 шприц з 2 мл опія, які одразу видала співробітникам поліції;

- протоколом огляду грошових коштів, за яким оперативний покупець ОСОБА_8 отримала від співробітників поліції для проведення у ОСОБА_5 оперативної закупки опію ацетильованого 200 грн.

- відеозаписом оперативної закупки на якому зафіксовано, як оперативний покупець ОСОБА_8 отримує від ОСОБА_14 шприц з рідиною, за що передає останній 200 грн.;

- протоколом огляду покупця, за яким оперативний покупець ОСОБА_8 одразу після проведення оперативної закупки видала співробітникам поліції придбані у ОСОБА_5 шприц з рідиною;

- результатами судової експертизи, за якими придбана ОСОБА_8 у ОСОБА_14 рідина містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований;

- показами свідка ОСОБА_12 , в присутності якого ОСОБА_8 була оглянута і у неї нічого стороннього не було виявлено. Після чого ОСОБА_8 отримала від працівників поліції 200 грн, пішла, а згодом повернулася видала шприц з рідиною і пояснила, що в шприці наркотик, який вона за видані їй 200 грн. придбала у ОСОБА_5 ;

При цьому, результати судової експертизи відео-, звукозапису доводять, що особа, від якої ОСОБА_8 отримала шприц з рідиною та якій за це передала 200 грн., є саме ОСОБА_5 .

Надаючи оцінку доводам захисника з приводу допустимості в якості доказу висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 432 від 22 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 209-211) через зазначення у висновку в першому пункті наданого на експертизу «один опечатаний полімерний пакет», суд виходить з того,що під час допиту в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_15 підтвердила здійснені нею висновки та пояснила, що мала місце механічна описка, а в розділі «Дослідження» висновку нею наведено детальний опис наданого на дослідження полімерного пакету з наркотичним засобом.

Оскільки наведене захисником є очевидною опискою, яка не вплинула на повноту та достовірність експертного дослідження, відповідні заперечення захисника судом відхиляються.

Решта заперечень сторони захисту судом також відхиляється, оскільки зводиться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Таким чином, всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що вищенаведені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором і суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки остання своїми умисними діями здійснила незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним, корисливим, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, обсяг наркотичного засобу, який є предметом кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої.

Остання до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно не працевлаштована та не має постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується задовільно утримує двох дітей, на наркологічному і психіатричному обліках не перебуває.

У якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченій, в обвинувальному акті зазначене щире каяття.

Суд враховує роз`яснення, викладені у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за якими щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обвинувачена в суді заперечила наявність своєї винуватості у збуті наркотичного засобу, жодним чином не висловила жаль з приводу вчиненого, не висловила осуд своєї поведінки, готовність понести покарання за свої діяння, а лише висловила занепокоєність своєю подальшою долею, що виключає наявність щирого каяття і така обставина визнається судом недоведеною.

Інші обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій, як і обставини, що його обтяжують, судом не встановлені і на такі обставини сторони не посилаються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, є основне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи, що вчинений ОСОБА_5 злочин є корисливим, останній підлягає призначенню додаткове покарання у виді конфіскації всього належного їй майна (крім житла).

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 858 грн. (т. 1 а.с. 212) та 4290 грн. (т. 1 а.с. 231).

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_16 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного їй майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обраховувати з часу приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у загальному розмірі 5148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) гривень.

Речові докази: шприц з залишками наркотичного засобу, які зберігаються в управлінні логістики УМЗ ГУНП в Харківській області (квитанція № 6554 від 02 березня 2018 року) знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

05.07.2023