Справа № 333/883/18
Провадження № 1-кп/333/171/23
ВИРОК

Іменем України

29 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

прокурорів ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

обвинувачених: ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 ,

ОСОБА_20 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_17 - ОСОБА_21 ,

ОСОБА_18 - ОСОБА_22 ,

ОСОБА_19 - ОСОБА_23 ,

ОСОБА_20 - ОСОБА_24 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Запоріжжі, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

1) 05.02.1991 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140 КК України (редакції 1960 року), з урахуванням вимог ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.43 КК України (редакції 1960 року) частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.1990 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився з виправної колонії 07.07.1992 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання: 2 роки 2 місяці 26 днів;

2) 23.10.1995 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.140 КК України (редакції 1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився з виправної колонії 15.11.2000 року за відбуттям покарання;

3) 10.06.2002 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.355, ч.2 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 01.10.2005 року за відбуттям строку покарання;

4) 31.01.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 309, ч.3 ст.309, ч.2 ст.307 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 15.06.2009 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання: 1 рік 2 місяці 1 день;

5) 28.09.2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.199 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2007 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавленні волі. Звільнився з виправної колонії 02.08.2013 року за відбуттям строку покарання;

6) 22.05.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

7) 27.08.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 30.03.2017 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання: 1 рік 3 місяці 15 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199; ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився у м. Запоріжжі, офіційно не працевлаштований, перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1) 11.08.1998 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.229-6 КК України (редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.1999 року скасовано відстрочку виконання вироку і направлено для відбуття покарання;

2) 17.09.1999 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 143, ч.1 ст.222 КК України (редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 07.08.2001 року відповідно до вимог ЗУ «Про амністію»;

3) 11.09.2002 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.14 ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 09.04.2004 року за відбуттям строку покарання;

4) 14.06.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.199 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 02.01.2009 року за відбуттям строку покарання;

5) 02.07.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.28 ч.2 ст. 304, ч.2 ст.199 КК України до 6 років позбавлення волі. 30.09.2013 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області змінено вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2013 року, перекваліфіковано з ч.2 ст.28 ч.2 ст.304 КК України на ч.1 ст.304 КК України та призначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 29.05.2015 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання: 1 рік 9 місяців 2 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199; ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який народився у м. Запоріжжі, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, є волонтером Запорізької обласної громадської організації «Пора», одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

1) 30.09.1997 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141 КК України (редакція 1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців;

2) 19.05.1999 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.229-6 КК України (редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.43 КК України (редакції 1960 року) частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.1997 року і остаточно призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 22.06.2001 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання: 4 місяці 1 день;

3) 12.11.2002 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.1999 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі;

4) 01.11.2005 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст.391 КК України до 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2002 року і остаточно призначено покарання у виді 8 місяців позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 27.12.2005 року за відбуттям строку покарання;

5) 03.03.2008 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.5 ст.186, ч.4 ст. 187, ч.5 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

6) 31.03.2014 року Ладижинським районним судом Вінницької області за ст.391 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2008 року і остаточно призначено покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнився з виправної колонії 08.02.2016 року;

7) 03.07.2023 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст.128 КК України до 1 року обмеження волі (строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання)

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199; ч.2 ст.309; ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, яка народилася у с. Володимирівське, Запорізького району, Запорізької області, має середню спеціальну освіту, працює перукарем у ТОВ «Лайк», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимої:

1) 25.09.2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст. 15 ч.3 ст.199 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , будучи неодноразово судимими, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.199 КК України, а ОСОБА_19 будучи особою раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також умисних корисливих злочинів, судимість у встановленому законом порядку за які не знята та не погашена, на шлях виправлення не стали та знову скоїли аналогічні кримінальні правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_18 , не пізніше липня 2017 року, перебуваючи без постійного джерела доходу, для свого незаконного збагачення, маючи умисел на виготовлення та зберігання з метою збуту та збут підробленої національної валюти України у виді банкнот Національного банку України, прийняв рішення про організацію її за допомогою технічних засобів у виді комп`ютерної та розмножувально-копіювальної техніки з повно-кольоровим відтворенням зображень, не за технологією підприємства, що здійснює випуск національної валюти України.

Для цього, ОСОБА_18 орендував у ОСОБА_17 квартиру АДРЕСА_7 , яка на той час належала матері ОСОБА_17 - ОСОБА_25 .

Після чого, за вказаним місцем тимчасового мешкання у невстановлений під час судового розгляду час, але не пізніше 13.07.2017 року та 29.09.2017 року, ОСОБА_18 , діючи повторно, виготовив підроблені банкноти Національного банку України, різного номіналу, в тому числі банкноти: номіналом 500 грн., зразка 2011 року із серійним номером И07702000/И077260; номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992; номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕХЕ99922; номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997207; номіналом 500 грн., зразка 2011 року із серійним номером ВЛ №4220118; номіналом 500 грн., зразка 2011 року із серійним номером ФЖ 4100095/ФЖ410095; номіналом 500 грн., зразка 2011 року із серійним номером НВ № 6801361; номіналом 500 грн., зразка 2006 року із серійним номером БН7950079; номіналом 200 грн., зразка 2014 року із серійним номером МАА006А0М/МАА000А0М; номіналом 200 грн., зразка 2014 року випуску із серійним номером ЖН №8001480; номіналом 200 грн., зразка 2014 року із серійним номером ЗЯ 6018935; номіналом 200 грн., зразка 2014 року із серійним номером ЯМ3278061; номіналом 200 грн. зразка 2014 року із серійним номером ХЮ5795310; номіналом 200 грн., зразка 2014 року із серійним номером ГЖ5419002.

Після виготовлення вказаних підроблених банкнот, ОСОБА_18 зберігав їх з метою подальшого збуту за місцем тимчасового мешкання за вище вказаною адресою, а також за адресою проживання своєї дружини, а саме: у квартирі АДРЕСА_8 .

У липні 2017 року, точної дати та часу під час судового розгляду встановлено не було, ОСОБА_18 за місцем мешкання його дружини, а саме: у квартирі АДРЕСА_8 , за невстановленою під час судового розгляду метою, залишив на столі в одній із кімнат підроблену національну валюту України у виді банкнот Національного банку України у загальній сумі не менше 7 000 грн., серед яких були банкноти: номіналом 500 грн., зразка 2011 року із серійним номером И077260/И0702000 у кількості 3 шт.; номіналом 500 грн., зразка 2015 року, із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997207 у кількості 1 шт.; номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992 у кількості 4 шт.; номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕХЕ99922 у кількості 4 шт.; номіналом 200 грн., зразка 2014 року із серійним номером МАА006А0М/МАА000А0М у кількості 1 шт.

ОСОБА_19 , не пізніше 13.07.2027 року, побачивши вказані банкноти і вважаючи їх як засіб платежу за оренду кімнати, розташованої у квартирі АДРЕСА_8 , присвоїв їх собі. У подальшому, ОСОБА_19 , роздивившись їх більш уважно, зрозумів, що вони є підробленими.

Після цього, ОСОБА_19 , достовірно знаючи про підробленість вказаних банкнот, маючи умисел на зберігання та перевезення з метою збуту та збут підроблених грошей, вирішив розрахуватися ними під час купівлі принтера «Епсон» L800 та сканера «Епсон» V330, оголошення про продаж яких було розміщено ОСОБА_26 на сайті «ОЛХ» в мережі Інтернет.

13.07.2017 року ОСОБА_19 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, зустрівся з невстановленою під час судового розгляду жінкою на ім`я ОСОБА_27 , зберігаючи при собі підроблені ОСОБА_18 банкноти НБУ на невстановленому під час судового розгляду автомобілі, перевіз їх до домоволодіння АДРЕСА_9 , де зустрівся з ОСОБА_26 .

У подальшому, ОСОБА_19 , маючи умисел на збут підроблених грошей, за вказаною адресою у ОСОБА_26 придбав принтер «Епсон» L800 та сканер «Епсон» V330, розплатившись при цьому підробленими ОСОБА_18 банкнотами НБУ у загальному розмірі 6200 грн., а саме: номіналом 500 грн., зразка 2011 року із серійним номером И077260/И0702000 у кількості 3 шт.; номіналом 500 грн., зразка 2015 року, із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997207 у кількості 1 шт.; номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992 у кількості 4 шт.; номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕХЕ99922 у кількості 4 шт.; номіналом 200 грн., зразка 2014 року із серійним номером МАА006А0М/МАА000А0М у кількості 1 шт., які не відповідають зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлені із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України. Після чого, ОСОБА_19 разом із жінкою на ім`я ОСОБА_27 відразу покинув місце пригоди, спричинив тим самим матеріальний збиток ОСОБА_26 на загальну суму 6200 грн.

29.09.2017 року, вранці, ОСОБА_18 , маючи умисел на збут виготовлених ним підробленої національної валюти України у виді банкнот, діючи повторно, у квартирі АДРЕСА_7 надав ОСОБА_17 підроблені банкноти купюрами номіналом 200 та 500 грн. у загальній сумі не менше 19 700 грн., для передачі їх ОСОБА_19 як засіб платежу за оренду кімнати, розташованої у квартирі АДРЕСА_8 .

В той же день, ОСОБА_19 , знаходячись біля будинку №77 по вул. Сергія Синенка у м. Запоріжжі, відмовився від отримання переданих йому ОСОБА_18 вказаних підроблених банкнот і залишив їх ОСОБА_28 , який достовірно знаючи про підробленість цих банкнот, діючи повторно, маючи умисел на придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та збут підроблених грошей, присвоїв їх, тобто фактично придбав та зберігаючи при собі, переніс їх до салону автомобіля марки «Шевроле», моделі «Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_29 , який не був обізнаний про вказані плани ОСОБА_17 .

У подальшому, ОСОБА_17 , маючи єдиний умисел, направлений на збут отриманих від ОСОБА_18 підроблених банкнот НБУ, вирішив використати їх під час поїздки до м. Гуляйполе Запорізької області в якості платежів за придбання куртки, продуктів харчування та мобільних пристроїв для себе особисто та для ОСОБА_30 , яка не була обізнана про плани останнього.

Направляючись до м. Гуляйполе, Запорізької області, приблизно о 13-00 год. 29.09.2017 року, ОСОБА_17 , здійснюючи перевезення наданих ОСОБА_18 підроблених грошей, на вказаному автомобілі прибув до м. Вільнянська Запорізької області, де на території Центрального ринку, придбав у ОСОБА_31 курточку чорного кольору за 100 грн., розплатившись при цьому підробленою ОСОБА_18 купюрою НБУ в розмірі 200 грн. серії ЖН №8001480, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України. Після чого, ОСОБА_17 , отримавши решту від ОСОБА_31 у розмірі 100 грн., відразу покинув місце пригоди.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на зберігання та перевезення з метою збуту і збут підроблених банкнот НБУ, 29.09.2017 року, приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_17 , на автомобілі марки «Шевроле» моделі «Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_29 , маючи при собі підроблені та передані ОСОБА_18 банкноти, прибув до магазину «Продукти» в с. Антонівка Вільнянського району Запорізької області.

У вказаному магазині ОСОБА_17 , придбав у продавця ОСОБА_32 одну пляшку горілки «Гриндей» 0,5 л, твердий сир та ковбасу «Московська» на загальну суму, приблизно 150-200 грн., розплатившись при цьому підробленою ОСОБА_18 банкнотою НБУ в розмірі 500 грн. серії ФЖ 410095/ФЖ4100095, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України. У подальшому, ОСОБА_17 , отримавши від ОСОБА_32 решту у розмірі, приблизно 300 грн., відразу покинув місце пригоди. Своїми діями ОСОБА_17 спричинив матеріальний збиток ОСОБА_32 на загальну суму 500 грн.

Крім того, 29.09.2017 року, приблизно о 15-00 год., ОСОБА_17 маючи умисел на зберігання та перевезення з метою збуту і збут підроблених банкнот НБУ, маючи при собі підроблені ОСОБА_18 банкноти, на автомобілі марки «Шевроле», моделі «Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_33 , близько 15-00 год., прибув до смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, а саме: до автобусної станції, розташованої по вулиці Українській, 50.

Після цього, ОСОБА_17 , під приводом придбання картоплі на загальну суму 100 грн., у громадянина ОСОБА_34 намагався збути останньому виготовлену ОСОБА_18 купюру номіналом 500 грн. серії НВ №6801361, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та була виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки вказана підроблена банкнота у ОСОБА_34 викликала сумнів у справжності та останній відмовився приймати її, як розрахунок за товар.

У подальшому, ОСОБА_17 не зміг довести свій злочинний єдиний умисел, направлений на збут усіх або більшої частини підроблених банкнот, які йому передав ОСОБА_18 , так як автомобіль, на якому пересувався ОСОБА_28 , був зупинений працівниками поліції, які у період з 15 год. 35 хв. до 16 год. 45 хв. 29.09.2017 року провели обшук транспортного засобу марки «Шевроле», моделі «Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_33 та вилучили інші, не збуті ОСОБА_28 , підроблені банкноти.

Крім того, ОСОБА_19 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту, діючи повторно, при невстановлених під час судового розгляду обставинах, незаконно придбав сухі фрагменти стеблів та листів рослини сіро-зеленого кольору і суху подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, які переніс до себе додому за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , де сховав у приміщенні сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, та незаконно зберігав їх до 07 години 30 хвилин 21.06.2018 року, коли працівники поліції у ході проведення обшуку виявили та вилучили вищевказані сухі фрагменти стеблів та листів рослини сіро-зеленого кольору і суху подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно із висновком експерта № 7-1207 від 26.06.2018 року є особливо небезпечним наркотичним засобом КАНАБІСОМ, масою 33,266 г в перерахунку на суху речовину, який ОСОБА_19 зберігав без мети збуту.

Також, 12.10.2022 року, приблизно о 20 год. 15 хв., ОСОБА_19 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та продовжений згідно Указу Президента №757/2022 року від 07.11.2022 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у магазині «Пивасов», що розташований за адресою: АДРЕСА_10 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, з прилавку магазину викрав майно, що належить ОСОБА_35 , а саме:

- мобільний телефон фірми «IPhone XS Max», у корпусі чорного кольору, об`ємом пам`яті 64 GB, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта становить 12 650 грн., після чого залишив приміщення магазину разом із викраденим майном та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, протиправними діями ОСОБА_19 потерпілій ОСОБА_35 було завдано майнову шкоду на загальну суму 12 650 грн.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує:

- дії ОСОБА_18 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України за ознаками виготовлення, зберігання з метою збуту та збут підробленої національної валюти України у виді банкнот, вчинене повторно;

- дії ОСОБА_17 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України за ознаками зберігання, придбання, перевезення з метою збуту та збут підробленої національної валюти України у виді банкнот, вчинене повторно;

- дії ОСОБА_19 як скоєння кримінальних правопорушень, передбачених:

1) ч.1 ст.309 КК України (в редакції після 01.07.2020 року) за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту;

2) ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану;

3) ч.1 ст.199 КК України за ознаками зберігання, перевезення з метою збуту та збут підробленої національної валюти України у виді банкнот.

Під час судового розгляду ОСОБА_17 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199; ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України, визнав частково. Так, він не визнав вину у скоєнні кримінальних правопорушень у складі організованої групи, зазначивши що дійсно він збував як гроші певну продукцію, але вона була сувенірною. На його думку такі дії необхідно кваліфікувати за ст.190 КК України як шахрайство. Крім того, не визнав вину за епізодами, де потерпілими є ОСОБА_26 та ОСОБА_36 , також не визнав і цивільні позови останніх.

Додатково пояснив, що весною 2017 року він зустрів ОСОБА_18 , який підшукував собі в оренду житло. Так як у нього фактично була у власності квартира за адресою: АДРЕСА_11 9на той час належала його матері - ОСОБА_25 , тому він її запропонував ОСОБА_18 , на що останній погодився. Враховуючи, що він знав про судимості ОСОБА_18 за підроблення грошей, тому одразу попередив останнього, щоб таким він не займався у його квартирі. У подальшому, ОСОБА_18 заплатив за 2 місяці за оренду квартири, а за три місяці зазначив, що відсутні кошти. Перебуваючи у своїй квартирі, коли там проживав ОСОБА_18 , він побачив, що останній виготовляє сувенірну продукцію, схожу на грошові кошти України. Тому, він запропонував ОСОБА_18 розплатитися за орендну плату сувенірною продукцією, на що останній погодився. Таким чином, він від ОСОБА_18 отримав приблизно 3000 - 3500 сувенірних гривень, купюрами по 100 і 200 грн., коли це було точно, вже не пам`ятає. Тобто, враховуючи, що орендна плата складала 1000 грн. на місяць, фактично сувенірної продукції він отримав з коефіцієнтом 1 до 3 - 3,5.

З ОСОБА_20 він познайомився влітку 2017 року, так як підстригався у неї. У подальшому, вони з останньої спільно проводили час: гуляли по м. Запоріжжю і він за сувенірну продукцію придбавав останній солодощі та одежу. Водночас, що це були сувенірні гроші вона не знала і особисто ними не розплачувалася. Не пам`ятає, щоб був випадок, коли йому відмовили продавці у прийнятті цієї сувенірної продукції і при цьому поряд знаходилася ОСОБА_20 . Остання на той час приймала наркотичні засоби.

У кінці вересня 2017 року він зайшов до ОСОБА_18 , у свою квартиру, яку останній орендував. Під час розмови з ОСОБА_18 , останній попрохав передати ОСОБА_19 паперовий згорток, зазначивши, що ОСОБА_19 перебуває внизу на вулиці. Він погодився на цю пропозицію і дійсно, коли вийшов з під`їзду, то побачив останнього, з яким він був знайомим, але не бачився приблизно 10 років. Коли він передав паперовий згорток ОСОБА_19 , той подивився на його зміст та відмовився його брати. Він побачив, що у цьому згортку знаходилися сувенірна продукція (виготовлені ОСОБА_18 грошові кошти), тому цей згорток залишив собі, щоб за них придбати собі планшет та мобільний телефон.

У той день ОСОБА_19 приїхав на автомобілі «Шевроле», за кермом якого був раніше незнайомий йому ОСОБА_29 . Так як йому необхідно було придбати вказані гаджети у м. Гуляйполе, які він знайшов по оголошенню через Інтернет, тому попрохав ОСОБА_29 звозити його до ОСОБА_37 з поверненням до Запоріжжя. Останній не заперечував, але тільки з ОСОБА_19 , якого він добре знав. ОСОБА_19 не заперечував проти такої пропозиції, тому він подзвонив ОСОБА_38 та запропонував їй також з ними поїхати, на що остання погодилася. Через деякий час вони забрали ОСОБА_39 та вирушили до ОСОБА_37 через Вільнянськ та Новомиколаївку. До цієї зустрічі ОСОБА_40 та ОСОБА_19 не були знайомі.

У той день ОСОБА_40 була одягнута у блузку. На дворі було прохолодно. Коли вони зупинилися у м. Вільнянську, він запропонував ОСОБА_38 на місцевому ринку вибрати собі куртку, за яку мав намір розплатитися сувенірними грошами. ОСОБА_40 погодилася і через деякий час підійшла до нього, зазначивши, що обрала куртку. Він пішов разом із ОСОБА_41 і якійсь жінці за куртку передав сувенірну банкноту 200 грн., з паперового згортка, який в той день йому дав ОСОБА_18 . Враховуючи, що куртка коштувала 100 грн., продавець передала йому решту - у сумі 100 грн.

В той же день, по дорозі у м. Гуляйполе, пізніше вони зупинилися біля магазину в одному селі Вільнянського району, де разом з ОСОБА_41 придбали продукти харчування (пляшку горілки, сир та ковбасу). Він розрахувався сувенірною купюрою номіналом 500 грн., яку теж взяв у згортку, переданому йому ОСОБА_18 . Про те, що він розплатився сувенірними грошами за куртку та продукти харчування ОСОБА_40 не знала, як і ОСОБА_19 за ОСОБА_29 , котрі в цей час перебували у машині.

Коли у той день вони зупинилися у смт. Новомиколаївка, то він побачив, що з причепу чоловік продає картоплю. Він вирішив її придбати, тому попрохав ОСОБА_19 допомогти перенести її у багажник їхнього автомобіля. Коли він розрахувався сувенірною купюрою номіналом в 500 грн., чоловік, який продавав картоплю, повернув купюру, зазначивши, що він її не прийме.

У подальшому, через деякий час, їхній автомобіль зупинили працівники поліції, які і провели обшук у ньому. В автомобілі він їхав на задньому сидінні разом із ОСОБА_41 , ОСОБА_29 - за кермом, а ОСОБА_19 - на передньому пасажирському сидінні. Сувенірні гроші, які він отримав від ОСОБА_18 у цей день, він положив у записну книжку, яку йому передав ОСОБА_29 , та частина була у нього у гаманці. Про вказані сувенірні гроші ніхто із присутніх в автомобіля, крім нього, не знали.

Повністю заперечує, що була створена якась організована група по збуту підроблених грошей. ОСОБА_18 жодних планів йому не доводив. Останній не знав до моменту обшуку автомобіля і ОСОБА_20 . Дійсно номер мобільного телефону ОСОБА_20 у ОСОБА_18 був, але це через те, що він інколи дзвонив останньому з мобільного телефону ОСОБА_42 . Про витрати сувенірної продукції у розмірі 13 000 грн., яку він 29.09.2017 року приніс від ОСОБА_18 , з останнім він не узгоджував.

Скільки приблизно реалізував такої сувенірної продукції, він вже не пам`ятає, але таких випадків було не менше 30-40, з яких тільки в 6-7 випадках продавці виявляли, що це сувенірна продукція.

Не пам`ятає, щоб він разом із ОСОБА_41 купляли овочі по пр. Металургів у м. Запоріжжі в середині серпня 2017 року, тому вину по цьому епізоду, як і по епізоду придбання принтера та сканера у ОСОБА_26 .

В ході судового розгляду ОСОБА_18 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199; ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України, визнав частково, так як вважає, що фактично його дії необхідно кваліфікувати як шахрайські за ст. 190 КК України. Він дійсно виготовлював певну продукцію, але вона була лише сувенірною. Цивільні позови потерпілих він також не визнав.

Крім того, пояснив, що у 2017 році він наймався роздруківкою навчальних посібників та працював художником. На той момент він вже проживав у квартирі своєї цивільної дружини - ОСОБА_43 , яка є рідною сестрою ОСОБА_19 , за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою у ОСОБА_19 є кімната, адже це батьківська квартира останнього та ОСОБА_44 . Він не хотів, щоб ще хтось проживав у нього у квартирі, тому пообіцяв ОСОБА_19 сплачувати щомісячно як за оренду вказаної кімнати, на що останній погодився.

У той же час в одному із кіосків на площі Профспілок, він побачив сувенірну продукцію - гривні України номіналом по 100, 200 та 500 грн. Коли він спілкувався з продавцем, вказав, що колір цих сувенірів не дуже відповідає оригінальному кольору і так як він є художником, то може зробити краще. Власник цих сувенірів замовив йому сувенірних гривень на суму 7500 грн., які він зробив та залишив на столі у квартирі за своїм місцем проживання. ОСОБА_19 , іноді заходив до них у гості, і в той раз подумав, що це гроші за оренду кімнати та забрав їх. У цей момент його вдома не було. Таким чином у ОСОБА_19 і опинилася сувенірна продукція. Він не просив останнього купувати йому принтер та сканер.

Вказану сувенірну продукцію він виготовляв у квартирі ОСОБА_17 , за адресою: АДРЕСА_11 , де певний час проживав, враховуючи сімейні проблеми. З ОСОБА_17 за оренду житла розраховувався сувенірною продукцією - приблизно 3500 грн., купюрами 200 та 500 грн. Він не запитував ОСОБА_17 , що він буде з ними робити, але здогадувався, що останній міг їх реалізовувати.

Жодної злочинної організації не створював, злочину не планував та не вишукував місця по збуту сувенірної продукції. ОСОБА_20 не знав до кримінального провадження. Дійсно, у його телефоні був її номер телефон, але як номер мобільного телефону, з якого йому дзвонив ОСОБА_17 .

У кінці вересня 2017 року він, приблизно 13 000 грн. сувенірної продукції, через ОСОБА_17 передавав ОСОБА_19 за оренду кімнати, але останній їх не взяв і ця сувенірна продукція залишилася у ОСОБА_17 . Що останній на них хотів придбати, йому відомо не було.

На питання суду, яким чином виготовлювалися так звана «сувенірна продукція», ОСОБА_18 пояснив, що один аркуш звичайного паперу він розділяв на 3 частини, для отримання дуже тонкого паперу. На одному з них він за допомогою принтера друкував лицьову сторону банкноти, потім на нього клеїв стрічку та водяний знак. Потім на іншій частині паперу за допомогою принтера друкував зворотну сторону купюри і склеював їх між собою, обрізаючи канцелярським ножем по формату купюри. Для того, щоб це не було підробленими гривнями України, він на них змінював надписи, які було видно неозброєним оком, такі, як: Національний, Сковорода, Гривень, Голова НБУ та робив надпис «Це не гроші, це прикол».

Під час судового розгляду ОСОБА_19 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199; ч.1 ст.309; ч.4 ст.185 КК України, визнав частково - лише за ч.1 ст.309 КК України і пояснив, що у кінці 2015 року він звільнився з виправної колонії, приїхав до квартири, що залишили йому його батьки по АДРЕСА_12 , де проживала його сестра ОСОБА_43 зі своїм чоловіком - ОСОБА_18 . У вказаній квартирі вперше побачив останнього, який запропонував йому орендувати належну ОСОБА_19 кімнату у вказаній квартирі, на що він погодився. У подальшому, ОСОБА_18 заборгував йому певну суму грошей за оренду. Він питав у сестри, коли буде розрахунок, на що остання повідомила про те, що ОСОБА_18 їздить по церквах, пише ікони.

В один із днів у серпні 2017 року (точної дати не пам`ятає), він приїхав до квартири, де проживала його сестра з ОСОБА_18 та побачив на столі пачку грошей у сумі, приблизно 7000 грн. Він припустив, що це гроші йому за оренду кімнати, тому забрав їх з собою.

У подальшому, він роздивився та зрозумів, що це сувенірна продукція: на них було написано «Це не гроші - це прикол», колір їхній не відповідав оригінальному, при похмурій погоді взагалі вони були схожі на туалетний папір. Перебуваючи у парку в Комунарському районі м. Запоріжжя до нього на лавку підсіла знайома - дівчина на ім`я ОСОБА_27 . Він з нею вирішив пожартувати та показав вказану сувенірну продукцію, вона попрохала їх віддати їй і він погодився на це. Приблизно через місяць після цього, йому зателефонувала ОСОБА_27 , яка попрохала його допомогти у завантаженні техніки, на що він погодився.

ОСОБА_27 під`їхала на машині, і вони направились до Комунарського району м. Запоріжжя, де зупинились біля одного із будинку приватного сектору. Разом вони пройшли на подвір`я будинку, де він допоміг ОСОБА_27 перенести 2 коробки з технікою у машину. За техніку розраховувалася ОСОБА_27 , якими саме купюрами, він не бачив. Після цього, більше він з ОСОБА_27 не спілкувався.

Через деякий час йому подзвонив ОСОБА_18 і повідомив, що зможе розрахуватися за оренду кімнати. Наступного дня він попрохав свого знайомого ОСОБА_29 забрати будівельний інструмент, після чого вони під`їхали до ОСОБА_18 , який на той час проживав по АДРЕСА_6 . Водночас, гроші у паперовому згортку приніс ОСОБА_17 , якого він знав, але не бачив більше десяти років. Розвернувши вказаний згорток він побачив, що там замість справжніх грошових коштів знаходиться сувенірна продукція, яку відмовився приймати та повернув її ОСОБА_17 .

У подальшому, ОСОБА_17 попрохав відвезти його у м. Гуляйполе та повернутися до Запоріжжя. ОСОБА_29 погодився на цю пропозицію, але зазначив, що поїде тільки з ним, так як ОСОБА_17 він не знає.

По дорозі ОСОБА_17 попрохав заїхати також за його дівчиною - ОСОБА_20 , з якою він до цього знайомий не був. Під час поїздки ОСОБА_45 та ОСОБА_40 двічі виходили та здійснювали якісь покупки (продукти харчування). При купівлі він не був присутній, а разом із ОСОБА_29 перебував в автомобілі.

В смт. Новомиколаївка вони зупинилися і ОСОБА_17 захотів придбати картоплі, яку продавали з причепа. ОСОБА_17 попрохав його допомогти принести картоплю до їхнього автомобіля, тому він пішов з останнім. Коли ОСОБА_17 розрахувався з продавцем картоплі, останній йому повідомив, що у нього не має решти, тому повернув гроші ОСОБА_17 , після чого він пішов купляти собі каву. В той же день, їх зупинили працівники поліції, які обшукали автомобіль та виявили сувенірну продукцію, яку він повернув ОСОБА_17 .

Відносно обвинувачення його у крадіжці мобільного телефону повідомив, що сам факт визнає, але умислу у нього на це не було. Так, дійсно 12.10.2022 року, у вечірній час, приблизно о 21-00 год., він зайшов до магазину, щоб взяти «Сидр». Так як він не зміг розплатитися банківською картою, то з цього приводу спілкувався по мобільному телефону зі своєю дружиною. У подальшому, побачив на стійці, де знаходився касовий апарат, мобільний телефон і він подумав, що це його і взяв його з собою. Коли вранці прокинувся, то побачив у себе два мобільних телефони і зрозумів, що помилився і взяв ще й чужий мобільний. Тому, відразу разом із сестрою - ОСОБА_43 він направився до магазину, де повернув чужий мобільний телефон, пояснивши, що взяв його помилково. Умислу на крадіжку телефону у нього не було, це вийшло випадково. Крім того, у той вечір він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України він повністю визнає вину та погоджується з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті по цьому епізоду.

Під час судового розгляду ОСОБА_20 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України не визнала повністю як і цивільні позови потерпілих та пояснила, що у серпні 2017 року вона працювала чоловічим перукарем, де і познайомилася з ОСОБА_17 . Чим він займався, та де заробляв, її це не цікавило. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вона не знала. З останнім познайомилися лише 29.09.2017 року, а з ОСОБА_18 - вже під час кримінального провадження.

29.09.2017 року, вона працювала до 11-00 год., а потім їй подзвонив ОСОБА_17 та запропонував поїхати погуляти, на що вона погодилася, але куди саме, не питала. Коли зустрілися з останнім, ОСОБА_17 перебував в автомобілі з ОСОБА_19 та ОСОБА_29 , останній був за кермом, а ОСОБА_19 перебував на передньому пасажирському сидінні.

Під час дороги, вони зупинилися у м. Вільнянськ. Так як було прохолодно і вона була у блузці, ОСОБА_17 запропонував їй подивитися собі куртку. Вона на місцевому ринку вибрала собі куртку, яка коштувала 100 грн., після чого ОСОБА_17 передав продавцю-жінці купюру номіналом 200 грн. Жінка віддала куртку та решту - 100 грн.

Також, вони зупинялися в одному із сіл, де разом із ОСОБА_17 придбали ковбасу, сир та пляшку горілки. Розплачувався з продавцем ОСОБА_17 купюрою номіналом 500 грн. При цьому, ОСОБА_19 та водій увесь цей час знаходилися в автомобілі і не бачили чим розплачувався ОСОБА_17 .

Під час зупинки у смт. Новомиколаївка ОСОБА_17 та ОСОБА_19 направилися придбати картоплю, але у подальшому так її і не купили, зазначивши, що вона була неякісна. Про те, що ОСОБА_17 29.09.2017 року розплачувався підробленими грошима та мав намір за них придбати і картоплю, вона не знала. У подальшому, в той день їх затримали працівники поліції та обшукали автомобіль, з якого вилучили підроблені гроші. Під час поїздки, водій дійсно передавав ОСОБА_17 якийсь блокнот, але що у нього положив останній, вона не знає.

У серпні 2017 року з ОСОБА_17 на пр. Металургів у м. Запоріжжі овочі вона не купляла, тому взагалі не визнає, що був такий факт.

Під час досудового розслідування вона спочатку була свідком, без захисника, і її працівники поліції вмовляли та залякували, щоб вона надавала показання, що нібито про все знала і цим процесом керував ОСОБА_18 . Але на цей час вона відмовляється від таких показань, так як вони були надані під примусом, без участі захисника.

Водночас, на думку суду, вина обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199 КК України, незважаючи на показання останніх, повністю підтверджується такими доказами:

- даними протоколу обшуку автомобіля «Шевроле Авео», д.р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, належного ОСОБА_29 від 29.09.2017 р., згідно яких було виявлено та вилучено банкноти: номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером И0702000/И077260 у кількості 1 шт.; номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ХЕЕ 999992/ХЕЕ 9997992 у кількості 6 шт.; номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ 999992/ХЕХЕ 99922 у кількості 3 шт.; номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ВЛ 4220118 у кількості 8 шт.; номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ФЖ 4100095 у кількості 9 шт.; номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером НВ 6801361 у кількості 10 шт.

Як встановлено судом та вбачається з протоколу обшуку від 29.09.2017 р., обшук автомобіля «Шеврове Авео», д.р.н. НОМЕР_1 , здійснювався за участю власника автомобіля - ОСОБА_29 та у присутності двох понятих, яким роз`яснені їх права та обов`язки. Обшук проводився без застосування технічних засобів фіксації та за наслідками вказаної слідчої дії було вилучено та поміщено до спеціального пакету вказані грошові банкноти.

Також, з матеріалів справи вбачається, що обшук був проведений у зв`язку з невідкладністю та першочерговістю, а також з метою збереження майна, що має значення для органів досудового розслідування. У зв`язку з чим, слідчим суддею Новомиколаївського районного суду Запорізької області, на підставі ст.ст. 233-235 КПК України, постановлено ухвалу від 29.09.2017 р., якою надано дозвіл на обшук автомобіля «Шеврове Авео», д.р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_29 з метою вилучення підроблених банкнот національної валюти України.

Отже, наведені вище обставини підтверджують факт проведення обшуку автомобіля «Шеврове Авео», д.р.н. НОМЕР_1 у відповідності до норм ст.ст. 233-235 КПК України (в редакції, що були чинними станом 29.09.2017 р., тобто на час проведення обшуку). Обшук був проведений без застосування засобів фіксації процесуальної дії, про що зазначено у змісті протоколу обшуку та не суперечить нормам процесуального закону, який діяв на час проведення вказаної слідчої дії;

- даними протоколу огляду від 15.02.2018 р., предметом огляду були грошові кошти різних номіналів вилучені під час обшуку, зокрема, автомобіля марки «Шевроле», модель «Авео», д.р.н НОМЕР_1 , а саме: банкнота номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером И0702000/И077260 у кількості 1 шт.; банкнота номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992 у кількості 6 шт.; банкнота номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕХЕ99922 у кількості 3 шт., банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ВЛ 4220118 у кількості 8 штук; банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ФЖ4100095 у кількості 9 шт.; банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером НВ6801361 у кількості 10 шт.;

- речовими доказами: підробленими банкнотами, вилученими 29.09.2017 року під час проведення обшуку автомобіля «Шевроле Авео», д.р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, належного ОСОБА_29 ;

- показаннями свідка ОСОБА_29 . Судом не вдалося безпосередньо допитати свідка ОСОБА_29 , хоча для цього вживалися усі можливі способи: направлялися судові повістки на адресу проживання свідка, декілька разів судова колегія ухвалювала рішення про примусовий привід ОСОБА_29 та було винесено ухвалу про накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_29 за неявку останнього до суду з неповажних причини, яка була виконана органом державної виконавчої служби у повному обсязі.

Під час дослідження аудіо та відеозапису судового засідання від 13.03.2019 року (відбулося під час попереднього (минулого) судового розгляду) було встановлено, що свідок ОСОБА_29 надав такі показання: у 2017 році ОСОБА_19 попросив у нього допомоги, у зв`язку з чим, вони на машині ОСОБА_29 поїхали у бік Правого берегу, де до них підійшов ОСОБА_17 , який запропонував йому заробити гроші та відвезти його до м. Гуляйполе, Запорізької області з метою купівлі мобільного телефону, на що він погодився. По дорозі він, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 заїхали за ОСОБА_20 та направилися у бік м. Гуляйполе. Під час поїздки декілька разів зупинялись, пили каву, а ОСОБА_17 і ОСОБА_20 ходили скуплятись в магазини, що саме купляли йому невідомо. Згодом їх зупинили працівники поліції, які провели обшук його автомобіля та знайшли в записній книжці підроблені грошові кошти. Також пояснив, що вказана записна книжка належала йому. Разом з тим, під час поїздки до м. Гуляйполе, ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , які разом сиділи на задньому пасажирському сидінні його автомобіля, попрохали його надати цю записну книжку для здійснення якихось записів. Згодом, саме в цій записній книжці і були виявлені працівниками поліції підроблені грошові кошти номіналом по 200 грн. та 500 грн.;

- даними протоколу обшуку від 30.09.2017 р. та переглянутого в судовому засіданні відеозапису проведення вказаної слідчої дії в квартирі АДРЕСА_7 , згідно яких у вказаній квартирі перебував обвинувачений ОСОБА_18 , який намагався покинути приміщення вказаної квартири, разом з тим, був затриманий співробітниками поліції. Також, вбачається, що в ході проведеного обшуку вказаної квартири ОСОБА_18 добровільно видав з кишені грошові кошти з ознаками підробки, а саме: 14 купюр номіналом 200 грн., 2 купюри номіналом 500 грн., 1 купюру номіналом 50 грн., 4 купюри номіналом 5 грн., 4 купюри номіналом 2 грн., 2 купюри номіналом 1 грн., 1 купюру номіналом 20 грн., 1 купюру номіналом 10 грн. Крім того, в кімнаті вказаної квартири на комоді було виявлено робочу поверхню з багатьма різними клеями, окремі частини для склеювання грошових коштів номіналом 200, 500 грн., папір з зображенням купюр номіналом 500 грн., приладдя для вирізання та заклеювання підроблених грошей, папір з зображення грошових коштів, тюбики під клею, грошові кошти з явними ознаками підробки, а саме: заготовки лицьової сторони для купюр номіналом 500 грн. в кількості 20 штук; заготовка тильної сторони для купюр номіналом 500 грн. в кількості 1 штука; грошові кошти номіналом 200 грн. з явними ознаками підробки в кількості 8 штук; грошові кошти номіналом 500 грн. з явними ознаками підробки в кількості 2 штуки; грошові кошти номіналом 50 грн. з явними ознаками підробки в кількості 5 штук; грошові кошти номіналом 1000 рублів з явними ознаками підробки в кількості 2 штуки, які упаковано та вилучено. В ході проведеного обшуку квартири АДРЕСА_7 , а саме: при огляді ванної кімнати виявлено та вилучено аркуші А-4 з малюнками грошей, які були у воді;

- даними протоколу огляду речей від 08.02.2018 р., вилучених під час обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , згідно яких встановлено, що предметом огляду були, зокрема, вирізки з написами (цифрові написи) для плівки на підроблених грошових коштах в кількості 49 шт., аркуші паперу з зображенням облич (вирізані) 106 шт., два аркуші паперу з зображенням облич людини; аркуші формату А4 з зображенням купюр номіналом 100 грн. в кількості 6 шт.; аркуші формату А4 з зображенням купюр номіналом 200 грн. та 500 грн. в кількості 81 шт.; заготовки знаків для грошових коштів; два аркуші формату А4 з відображенням 500 грн., водні знаки для грошей; аркуш А4 з відображенням стрічки для купюр з печаткою «Ощадбанк»; аркуш формату А4 з зображенням грошей, які були вилучені в ванній кімнаті з води; аркуш паперу формату А4, на якому маються рукописні записи у правому верхньому куті: 500 готов, 100%. Ярк+6, контр +10, нас+20, желт +25, з одного боку якого є три кольорових зображення лицьової сторони банкноти номіналом 500 грн. НБУ, з іншого боку є три кольорових зображення зворотної сторони банкноти номіналом 500 грн. НБУ із серійним номером УЗ 2681196, 2015 року випуску;

- даними протоколу огляду від 15.02.2018 р., предметом огляду були грошові кошти різних номіналів, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , а саме: банкнота номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ФЖ4100095/ФЖ410095 у кількості 1 шт., банкнота номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером НВ6801361 у кількості 1 шт., банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ВФ3034569, банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ГЖ 5419002; банкнота номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ХЮ5795310 у кількості 1 штуки; банкнота номіналом 200 грн., 2014 року, із серійним номером ЯМ3278061 у кількості 1 шт., банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЖН8001480 у кількості 2 шт.; банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЗЯ6018935 у кількості 5 штук; двадцять аркушів паперу з зображенням лицевої сторони банкноти номіналом 500 грн.; один аркуш паперу з зображенням зворотної сторони банкноти номіналом 500 грн.;

- даними огляду диску з інформацією з жорстких носіїв, які були вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_11 під час якого встановлено наявність папок і файлів із зображенням купюр різних номіналів та різної валюти; файли з зображенням цифр та літер, з портретами схожими на портрети Лесі Українки, що використовується у купюрі номіналом 200 грн., Григорія Сковороди, що використовується у купюрі номіналом 500 грн. та Франкліна, який використовується у купюрі номіналом 100 доларів США; файли з зображенням ступенів захисту купюр 500 грн. та 200 грн.;

- даними висновку експерта від 03.10.2017 р. № 4-360, згідно якого банкноти номіналом 500 грн., із серійними номерами: НВ 6801361, 2011 року, у кількості 11 штук; ФЖ 410095/ФЖ4100095, 2011 року, у кількості 10 штук; ВЛ 4220118, 2011 року, у кількості 8 штук; ХЕЕ 999992/ХЕХЕ 99922, 2015 року, у кількості 3 штук; ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992, 2011 року, у кількості 6 штук; И077260/И0702000, 2011 року; двадцять аркушів паперу з зображенням лицевої сторони банкноти номіналом 500 грн.; один аркуш паперу з зображенням зворотної сторони банкноти номіналом 500 грн., із серійним номером ФЖ410092/ФЖ4100095, 2011 року не відповідають за способом друку та спеціальним елементам захисту аналогічним справжнім грошовим знакам НБУ, які перебувають в офіційному обігу країни виробника - Україні та вироблені струминним способом друку за допомогою кольорової копіювально-розмножувальної техніки;

- даними висновку експерта від 22.12.2017 р. № 4-463, згідно якого рукописні записи у правому верхньому куті «500 готов, 100%.Ярк+6, контр+10, нас+20, желт+25» на аркуші паперу білого кольору формату А-4 з одного боку якого є три кольорових зображення лицьової сторони банкноти номіналом 500 гривень НБУ, з іншого боку є три кольорових зображення зворотної сторони банкноти номіналом 500 гривень НБУ із серійним номером УЗ2681196, 2015 року випуску, виконані ОСОБА_18 ;

- даними висновку експерта від 19.12.2017 р. № 5-239, серед інформаційного наповнення, наданих на експертизу: зовнішнього накопичувача на жорстких магнітних дисках, USB-Flash накопичувача з написами: «SP 32GB» та Flash накопичувача наявні явні файли, які містять графічні зображення, схожі на зображення грошових купюр НБУ, іноземних держав (доларів США, Російських рублів) та їх окремих частин (портретів, водяних знаків, захисних стрічок) .

- даними висновку експерта від 21.12.2017 р. № 4-458, згідно якого надані на дослідження зображення лицьової сторони банкнот номіналом 500 грн. на одинадцяти аркушах паперу, зображення зворотної сторони банкнот номіналом 500 грн., із серійними номерами:ФЖ 4100095, 2011 року, НВ 6801361, 2011 року, ВЛ 4220118, 2011 року на п`яти аркушах паперу; зображення зворотної сторони банкнот номіналом 500 грн., із серійними номерами: ИО 772600/И 0702000 на одному аркуші паперу; зображення зворотної сторони банкнот номіналом 500 грн., із серійними номерами: ХЕЕ 999992/ХЕЕ 9997992, 2011 року на одному аркуші паперу; зображення лицьової та зворотної сторін банкнот номіналом 500 грн., із серійним номером: УЗ 2681196, 2015 року на одному аркуші паперу; зображення лицьової та зворотної сторін банкнот номіналом 500 грн., із серійними номерами: ХЕЕ 929992/ХЕЕ 9997992, 2011 року на двох аркушах паперу; зображення лицьової та зворотної сторін банкнот номіналом 200 грн., із серійними номерами: МАА006А0М/МАА000А0М, 2014 року на трьох аркушах паперу; зображення лицьової та зворотної сторін банкнот номіналом 200 грн., із серійними номерами: ВФ3034569, 2014 року, ГЖ 5419002, 2014 року, ХЮ5795310/ХЮ579310, 2014 року на п`яти аркушах паперу; зображення лицьової сторони банкнот номіналом 200 грн. на трьох фрагментах аркуша паперу; зображення лицьової сторони банкнот номіналом 200 грн. на двадцяти двох аркушах паперу; зображення зворотної сторони банкнот номіналом 200 грн., із серійними номерами: МАА006/А0М/МАА000А0М, 2014 року на тридцяти п`яти аркушах паперу; зображення зворотної сторони банкнот номіналом 200 грн., із серійними номерами: ЯМ3278061, 2014 року, ЖН8001480, 2014 року, ЗЯ6018935, 2014 року на чотирнадцяти аркушах паперу; зображення лицьової сторони банкнот номіналом 50 грн. на одному аркуші паперу; зображення зворотної сторони банкнот номіналом 50 грн., із серійними номерами: ФЕФФ0001/ФЕ2С01111, 2014 р., на одному аркуші паперу не відповідають за способом друку та спеціальним елементам захисту аналогічним справжнім грошовим знакам НБУ, які перебувають в офіційному обігу країні виробника - Україні та виготовлені струминним способом друку;

- даними висновку експерту від 24.01.2018 р. № 4-27, згідно яких банкнота номіналом 200 грн., із серійним номером ЗЯ6018935, 2014 року, у кількості 3 штук, банкнота номіналом 200 грн., із серійним номером ЯМ3278061, 2014 року, банкнота номіналом 200 грн., із серійним номером ХЮ5795310/ХЮ 579310, 2014 року випуску, банкнота номіналом 200 грн., із серійним номером ЖН8001480, 2014 року, банкнота номіналом 200 грн., із серійним номером ГЖ5419002, 2014 року, аркуш паперу з зображенням лицьової та зворотної сторони банкноти номіналом 200 грн., із серійним номером ЖН8001480, 2014 року, чотири аркуші паперу з зображенням лицьової та зворотної сторони банкноти номіналом 200 грн., із серійним номером ВФ3034569, 2014 року, два аркуші паперу з зображенням лицьової та зворотної сторони банкноти номіналом 200 грн., із серійним номером ЗЯ 6018935, 2014 року, два аркуші паперу з зображенням лицьової та зворотної сторони банкноти номіналом 200 грн., із серійним номером ГЖ 5419002, 2014 року, не відповідають за своїми характеристиками аналогічним дійсним грошовим знакам НБУ, які перебувають в офіційному обігу країні виробника - Україні, виготовлені струминним способом друку за допомогою кольорової копіювально-розмножувальної техніки;

- даними висновку експерта від 12.02.2018 р. № 6-85, згідно яких барвники, які використовувались для виготовлення всіх наданих на дослідження банкнот НБУ номіналом по 200 грн. з серійним номерами ГЖ5419002, ЗЯ6018935, ЖН8001480, ВФ3034569, ХЮ5795310, ЯМ3278061, ЗЯ6018935, ЖН8001480, МАА006А0М/МАА000А0М мають загальну родову належність. Барвники, які використовувались для виготовлення всіх наданих на дослідження банкнот НБУ номіналом по 500 грн. із серійними номерами ФЖ4100095/ФЖ410095, НВ 6801361, ФЖ4100095/ФЖ410095, без номеру, И0702000/И077260, ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992, ХЕЕ99999/ХЕХЕ99922, ВЛ4220118, ФЖ4100095, НВ6801361, НВ 6801361, ФЖ410095/ФЖ4100095, БН7950079, И277260/И0702000, ХЕЕ999992/ХЕЕ 9997207, ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992, ХЕЕ 999992/ХЕХЕ99922, мають загальну родову належність.

- речовими доказами: підробленими банкнотами, вилученими під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_11 .

Оцінюючи вказані докази, які узгоджуються між собою та фактично не суперечать показанням обвинувачених ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , судова колегія дійшла до висновку, що під час судового розгляду було доведено факт виготовлення ОСОБА_18 підроблених банкнот НБУ за адресою: АДРЕСА_11 по декілька підроблених купюр номіналом 500 та 200 грн. з однаковими серійними номерами.

Умисел ОСОБА_18 на збут підроблених банкнот ОСОБА_28 , з метою, щоб останній придбавав речі, одежу, продукти харчування 29.09.2017 року, під час судового розгляду, прокурором доведений не був.

Водночас, присвоєння ОСОБА_28 підроблених купюр через те, що їх відмовився отримати ОСОБА_19 і виникнення у нього умислу на розрахунок цими грошовими коштами за мобільний телефон та планшет підтверджується показаннями вказаних обвинувачених і жодним іншим доказом не спростовується.

Крім того, у судової колегії відсутні будь-які сумніви, що ОСОБА_18 виготовлював підроблені грошові кошти саме з метою збуту, а не з метою продажу їх як «сувенірної продукції». Аналіз показань самого обвинуваченого ОСОБА_18 свідчить про те, що він розраховувався підробленими банкнотами з ОСОБА_19 як платежем за оренду кімнати, що свідчить про умисел саме на збут підроблених грошей.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_18 та ОСОБА_17 за ч.2 ст.199 КК України лише із кваліфікуючою ознакою «повторність» через непогашену та не зняту судимість останніх за вказаною статтею КК України. Вважаємо, що з наведених вище підстав, суд не отримав належних доказів, які б свідчили про домовленість обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_17 про реалізацію останнім підроблених купюр, тобто відсутні докази скоєння злочину за ст.199 КК України із кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб».

Вина обвинуваченого ОСОБА_17 у скоєнні 29.09.2017 року

кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України,

повністю підтверджується такими доказами:

1) - показаннями потерпілої ОСОБА_46 , яка пояснила суду, що у вересні 2017 р. здійснювала торгівлю товарами на центральному ринку в м. Вільнянську Запорізької області. Спочатку до неї підійшла дівчина та почала міряти куртку. У подальшому ця дівчина подзвонила чоловіку, який підійшов та розплатився купюрою номіналом 200 грн. Так як куртка коштувала 100 грн. і у неї не було решти, тому вона звернулася до ОСОБА_47 , яка і розміняла їй надані чоловіком 200 грн., з яких вона 100 грн. залишала собі, а 100 грн. надала решту чоловіку. У подальшому, до неї приїжджали працівники поліції, які її допитували, а у ОСОБА_47 вилучили 200 грн., які виявилися підробленими. Обвинувачених ОСОБА_39 та ОСОБА_17 під час судового засідання вона впізнати не змогла;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2018 р., згідно яких потерпіла ОСОБА_46 , у присутності двох понятих, серед пред`явлених для впізнання осіб впізнала на фотографії № 3 чоловіка, який разом із жінкою купили у неї куртку чорного кольору за 100 грн., яким згідно з протоколом є ОСОБА_17 ;

- даними протоколу огляду від 24.10.2017 р., згідно яких було проведено огляд та вилучено купюру НБУ номіналом 200 грн., 2014 року випуску, серії ЖН8001480, яку видала ОСОБА_48 ;

- даними протоколу огляду від 15.02.2018 р., згідно яких предметом огляду у т.ч. була грошова купюра, добровільно видана ОСОБА_49 , номіналом 200 грн., серії ЖН № 8001480;

- даними висновку експерта від 07.12.2017 р. № 4-456, згідно яких банкнота номіналом 200 грн., із серійним номером ЖН8001480, 2014 року, не відповідає за способом друку та спеціальним елементам захисту аналогічним справжнім грошовим знакам НБУ, які перебувають в офіційному обігу країні виробника - України;

- даними огляду від 15.02.2018 р., згідно яких відповідно до інформації операторів ПрАТ «Київстар», ПрАТ «МТС Україна» та ТОВ «Лайфселл» 29.09.2017 р. ОСОБА_17 користувався абонентським номером: НОМЕР_2 у м. Вільняньску Запорізької області;

- показаннями свідка ОСОБА_50 . Судом безпосередньо не вдалося допитати свідка ОСОБА_51 , так як згідно інформації Державної прикордонної служби остання 17.12.2021 року перетнула державний кордон України і до часу наданні відповіді не поверталася.

Під час дослідження аудіо та відеозапису судового засідання від 10.12.2018 року (відбулося під час попереднього судового розгляду) було встановлено, що свідок ОСОБА_48 надала такі показання: вона торгує товарами на ринку в м. Вільнянську. Восени 2017 року під час здійснення торгівлі до неї підійшла ОСОБА_46 , яка також здійснювала торгівлю у сусідньому кіоску та попрохала розміняти їй купюру номіналом в 200 грн. по 100 грн., на що вона погодилась та здійснила відповідний розмін. Про те, що гроші в сумі 200 грн. були підроблені дізналась вже вдома, коли перераховувала касу. Через деякий час, їй зателефонували співробітники поліції та запитали, чи є в наявності у неї підроблені купюри та чи здійснювала вона розмін грошей ОСОБА_52 . Також, від співробітників поліції дізналась, що затримані особи повідомили, що здійснювали покупку куртки у ОСОБА_31 та розраховувались підробленими грошима. Осіб, які здійснювали покупку та розраховувались з ОСОБА_53 вона не бачила. Також, зазначила, що підроблені грошові кошти напису, що це підроблені кошти, не містили;

2) - даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.10.2017 р., в якій ОСОБА_32 просить орган поліції притягнути до відповідальності невідомих осіб, які 29.09.2017 р. в денний час доби купили в її магазині продукти та розрахувались підробленою купюрою номіналом 500 грн.;

Потерпіла ОСОБА_32 до зали судового засідання жодного разу не з`явилась, показань не надала, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_20 та ОСОБА_17 500 грн. матеріальної шкоди. 03.04.2023 р. на адресу суду надійшла заява за підписом потерпілої ОСОБА_32 про розгляд справи за її відсутністю, цивільний позов підтримує повністю, визначення міри покарання залишає на розсуд суду;

- даними протоколу огляду місця події від 01.10.2017 року та додатку до нього - фототаблиці, згідно яких слідчим СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за участю понятих та ОСОБА_32 проведено огляд торгівельного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого в с. Антонівка, Вільнянського району Запорізької області, під час якого ОСОБА_32 , яка перебувала у приміщенні зазначеного магазину і була учасником цієї слідчої дії, добровільно видала купюру Національного банку України номіналом 500 грн. серії ФЖ №410095/ФЖ4100095, на зворотній частині якої мається напис « Києво це не гроші це прикол ». Факт добровільної видачі ОСОБА_32 слідчому СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області вказаної вище купюри номіналом 500 грн. серії ФЖ № 410095 підтверджується наявною в матеріалах цієї справи власноручно написаною заявою ОСОБА_32 від 01.10.2017 р.;

- висновком експерта від 06.10.2017 р. № 4-362, згідно якого банкнота номіналом 500 грн. із серійним номером ФЖ №410095/ФЖ4100095 зразка 2011 року, не відповідає за своїми характеристиками аналогічним грошовим знакам НБУ, які перебувають в офіційному обігу країні виробника - України;

- речовим доказом - купюрою номіналом 500 грн., серії ФЖ № 410095/ФЖ4100095 зразка 20111 року;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2018 р., згідно яких потерпіла ОСОБА_32 , у присутності двох понятих, серед пред`явлених для впізнання осіб впізнала на фотографії № 3 чоловіка, який, будучи в магазині «Продукти» розрахувався з нею підробленою купюрою. Вказаним чоловіком на фотокартці № 3 відповідно до протоколу є ОСОБА_17 ;.

3) - даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.09.2017 р., в якій ОСОБА_54 просить орган поліції притягнути до відповідальності невідомих осіб, які 29.09.2017 р. в денний час доби намагалася з ним розплатитися підробною купюрою, номіналом 500 грн.;

- показаннями свідка ОСОБА_34 , який суду пояснив, що точної дати він не пам`ятає, але не виключено, що у кінці у вересня 2017 р. він здійснював продаж картоплі в смт. Новомиколаївка Запорізької області, де до нього підійшли два чоловіка - ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , які хотіли придбати картоплю. Хтось з них розрахувався банкнотою номіналом 500 грн., але він засумнівався у її справжності через її колір. Далі, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 сіли в машину марки «Авео» та поїхали. Невдовзі після цього до нього під`їхала патрульна поліція, яка питала щодо факту передачі підроблених грошей;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.09.2017 р., згідно яких свідок ОСОБА_54 , у присутності двох понятих, серед пред`явлених для впізнання осіб впізнав особу, яка 29.09.2017 р. намагалась збути йому банкноту номіналом 500 грн., на фотографії № 1, якою згідно з протоколом є ОСОБА_17 .

Оцінюючи вказані докази, суд дійшов до висновку, що під час судового розгляду було доведено факт збуту ОСОБА_17 підроблених ОСОБА_18 банкнот НБУ потерпілій ОСОБА_32 , свідку ОСОБА_55 та намагання збути свідку ОСОБА_56 . Про ці факти не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_17 . Номера підроблених купюр, за які розплачувався останній співпадають з номерами окремих підроблених банкнот, які були вилучені під час обшуку автомобіля ОСОБА_29 та за місцем проживання ОСОБА_18 та виготовлення підроблених банкнот.

ОСОБА_32 , ОСОБА_57 та ОСОБА_54 під час пред`явлення фотознімків для впізнання чітко вказали на ОСОБА_17 як на особу, яка розраховувалася (або намагалася це зробити) підробленими банкнотами НБУ.

Про розрахунок грошима саме ОСОБА_17 за куртку та продукти харчування у магазині вказує у своїх показаннях і обвинувачена ОСОБА_20 . Участь останньої у вчиненні з ОСОБА_17 зазначеного злочину вважаємо не доведеною з причин, які буде вказано нижче по тесту.

На думку колегії суддів дії ОСОБА_17 під час збуту підробленої банкноти номіналом 500 грн. ОСОБА_58 при купівлі у останнього картоплі не має необхідності кваліфікувати за ч.2 ст.15 ч.2 ст.199 КК України, як це зазначено в обвинувальному акті, виходячи з такого.

Статтею 199 КК України передбачено кримінальну відповідальність за виготовлення, зберігання, придбання, перевезення, пересилання, ввезення в Україну з метою використання при продажу товарів, збуту, а також збут незаконно виготовлених, одержаних чи підроблених марок акцизного податку, голографічних захисних елементів, підробленої національної валюти України у виді банкнот чи металевої монети, іноземної валюти, державних цінних паперів чи білетів державної лотереї.

За конструкцією та змістом склади цього злочину, в тому числі й кваліфіковані, є так званими складами з кількома альтернативними діяннями, що мають різний «предметний» зміст. Тобто диспозиція цієї норми закону перелічує кілька альтернативних діянь, кожне з яких як самостійно, так і в їх сукупності, причому у будь-якій кількості й поєднанні, становлять єдиний (одиничний) злочин. З цього випливає, що злочин, передбачений ст. 199 КК України є закінченим з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиції цієї статті альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.

В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» зазначено, що якщо в одній статті (частині статті) Особливої частини КК передбачені різні за своїм змістом діяння (статті 263, 307, 309 КК тощо), їх вчинення в різний час не утворює повторності злочинів у випадках, коли такі діяння охоплювались єдиним умислом особи. Водночас, від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину (п. 6).

З огляду на викладене визначальним для правильної кримінально-правової оцінки послідовного вчинення повторюваних діянь, альтернативно вказаних у кримінально-правовій нормі, зокрема у статті 199 КК України, є з`ясування змісту суб`єктивного ставлення винної особи до скоєного.

Якщо у винної особи був єдиний умисел щодо виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту підробленої валюти в необмеженій кількості, вчинені нею діяння щодо одного й того ж предмета злочину, без значного розриву в часі, належить розглядати як єдиний (одиничний) продовжуваний злочин.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_17 29.09.2017 року, діючи з метою збуту підробленої національної валюти України у виді банкнот, які у нього були при собі в цей момент на загальну суму 19700 грн., реалізовував свої наміри по збуту підроблених купюр тричі: о 13-00 год. громадянці ОСОБА_59 ; о 13-30 год. громадянці ОСОБА_32 ; о 15-00 год. громадянину ОСОБА_58 , після чого його дії були припинені працівниками поліції.

Тобто, дії ОСОБА_17 в даному випадку були охоплені єдиним умислом на збут підроблених банкнот, отриманих від ОСОБА_60 або більшої частини з них (так як ОСОБА_17 за ці підроблені гроші збирався придбати собі у м. Гуляйполе, Запорізької області мобільний телефон та планшет), були виконані без розриву в часі, неодноразово, тобто мали ознаки продовжуваного злочину. При цьому, ОСОБА_17 виконав частину дій, направлених на зберігання, придбання, перевезення підроблених банкнот, без яких виконати умисел на збут підроблених банкнот не надавалося можливим.

За таких обставин, на думку суду, дії обвинуваченого ОСОБА_17 не потребують додаткової кваліфікації як замах на злочин, передбачений ч.2 ст.199 КК України.

Крім того, дії ОСОБА_17 суд кваліфікує за ознакою «повторність», враховуючи непогашену та не зняту судимість останнього за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст.199 КК України від 28.09.2010 року.

Вина обвинуваченого ОСОБА_19 у скоєнні 13.07.2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.199 КК України, незважаючи на показання останнього, повністю підтверджується такими доказами

- показаннями потерпілого ОСОБА_61 . Судом не вдалося безпосередньо допитати потерпілого ОСОБА_62 , хоча для цього вживалися усі можливі способи: направлялися судові повістки на адресу потерпілого, витребовувалася відповідна інформація з Державної прикордонної служби України та декілька разів судова колегія ухвалювала рішення про надання судового доручення на встановлення місця знаходження ОСОБА_61 . За інформацією органу досудового розслідування не вдалося встановити місце знаходження вказаного потерпілого.

Під час дослідження аудіо та відеозапису судового засідання від 04.03.2019 року (відбулося під час попереднього (минулого) розгляду) було встановлено, що потерпілий ОСОБА_62 надав такі показання: в липні 2017 року він опублікував повідомлення в Інтернет-виданні «ОLХ» про продаж принтеру марки «Епсон» та сканеру. На вказане повідомлення відгукнувся ОСОБА_19 , який 13.07.2017 року домовився про зустріч з приводу продажу вказаної техніки біля будинку потерпілого ОСОБА_26 . У подальшому, ОСОБА_19 прибув до нього разом з дівчиною на автомобілі таксі - «Daewoo Lanos» синього кольору. Загальна сума продажу принтеру та сканеру становила 6 200 грн. Розрахунок здійснювався ОСОБА_63 , який перед цим ще і торгувався за більш меншу вартість комп`ютерної техніки. ОСОБА_19 розрахувався банкнотами номіналом 500 грн. та однією - 200 грн., всього на суму 6200 грн. Те, що ОСОБА_19 розрахувався підробленими купюрами він зрозумів вже пізніше, тому через декілька днів відніс передані ОСОБА_19 купюри до «Приватбанку». Згодом слідчий повідомив потерпілому, що всі кошти є підробленими. Зазначив, що під час досудового розслідування йому пред`являлись для огляду та впізнання принтер та сканер, в яких він впізнав свої речі по номеру та на підставі наявних на техніці плямах. Також, під час досудового розслідування він слідчому надав документи на вказану комп`ютерну техніку;

- даними протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно яких 16.01.2018 р. до УКР ГУНП в Запорізькій області звернувся із заявою ОСОБА_26 , в якій повідомив, що приблизно в середині липня 2017 року він продав свій принтер Epson L800 незнайомому чоловіку за 6 200 грн. Пізніше виявив, що грошові кошти підроблені, через 5 днів відніс купюри до банку. Злочин скоїв чоловік, приблизно 35-30 років, худорлявої статури, середнього зросту;

- даними довідки РУ ПАТ КБ «Приватбанк» від 18.07.2017 року, згідно яких у ОСОБА_26 вилучено (прийнято) банкноти для проведення дослідження на загальну суму 6 200 грн., а саме: 1 шт. номіналом 200 грн., зразка 2014 року, серійний номер МАА006А0М/МАА000А0М; 1 шт. номіналом 500 грн., зразка 2015 року, серійний номер ХЕЕ999992/ХЕЕ9997207; 3 шт. номіналом 500 грн., зразка 2011 року, серійний номер И077260/И0702000; 4 шт. номіналом 500 грн., зразка 2015 року, серійний номер ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992; 4 шт. номіналом 500 грн., зразка 2015 року, серійний номер ХЕЕ999992/ХЕХЕ99922;

- даними акту №1 про передавання підроблених банкнот національної валюти від 17.01.2018 року, згідно яких підроблені банкноти: 1 шт. номіналом 200 грн., зразка 2014 року, серійний номер МАА006А0М/МАА000А0М; 1 шт. номіналом 500 грн., зразка 2015 року, серійний номер ХЕЕ999992/ХЕЕ9997207; 3 шт. номіналом 500 грн., зразка 2011 року, серійний номер И077260/И0702000; 4 шт. номіналом 500 грн., зразка 2015 року, серійний номер ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992; 4 шт. номіналом 500 грн., зразка 2015 року, серійний номер ХЕЕ999992/ХЕХЕ99922, всього у кількості 13 шт. були передані з відділу грошового обігу в Запорізькій області Департаменту грошового обігу Національного банку України представнику Національної поліції України;

- висновком експерта від 24.01.2018 року № 4-26, згідно якого надані на дослідження чотири банкноти номіналом 500 грн., із серійними номерами ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992, 2011 року; чотири банкноти номіналом 500 грн., із серійними номерами: ХЕЕ999992/ХЕХЕ99922, 2015 року, одна банкнота номіналом 500 грн., із серійним номером: ХЕЕ99992/ХЕЕ 9997207, 2011 року; три банкноти номіналом 500 грн. із серійними номерами И077260/И0702000, 2011 року; одна банкнота номіналом 200 грн., із серійним номером: МАА006А0М/МАА000А0М, 2014 року, не відповідають аналогічним справжнім грошовим знакам НБУ, які перебувають в офіційному обігу країні виробника - Україні та виготовлені струминним способом друку.

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2018 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_26 , у присутності двох понятих, серед пред`явлених для впізнання осіб впізнав на фотографії № 2 чоловіка, який купував у нього принтер та сканер за підроблені гроші в сумі 6 200 грн. Відповідно до вказаного протоколу на фотографії №2 зображений ОСОБА_19 .

Жінка на ім`я ОСОБА_27 , яка зазначена як співучасник кримінального правопорушення по цьому епізоду у обвинувальному акті, не була встановлена ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду.

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_26 в частині того, що з ним по телефону з приводу об`яви на «ОЛХ» про продаж принтера та сканера зв`язувався саме ОСОБА_19 , який торгувався та безпосередньо розрахувався підробленими грошима, за відсутності інших даних, які вказують на попередню змову (домовленість про спільне вчинення злочину) між ОСОБА_19 та жінкою на ім`я ОСОБА_27 , суд кваліфікував дії ОСОБА_19 саме за ч.1 ст.199 КК України та дійшовши до висновку, що така кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб» у діях ОСОБА_19 не доведена прокурором під час судового розгляду.

Також, вважаємо, що вказані вище докази, передусім безпосередні показання потерпілого ОСОБА_26 під час попереднього судового розгляду (який чітко та недвозначно впізнав ОСОБА_19 як людину, яка подзвонила, торгувалася та розплатилася підробленими грошима), повною мірою доводять умисел ОСОБА_19 на купівлю комп`ютерної техніки за підроблені гроші

До показань ОСОБА_19 в частині того, що саме ОСОБА_27 розраховувалася з ОСОБА_26 підробленими грошима, суд відноситься критично, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_19 особисто зацікавлений у результатах судового розгляду і такі його показання, на думку колегії суддів, надавалися з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєне.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що під час судового розгляду прокурором не було надано жодних документів, а також даних про те, що принтер та сканер, які були куплені ОСОБА_19 - це комп`ютерна техніка, яку вилучили під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_18 . Щодо участі останнього жоден із досліджених доказів не вказує на це, крім обставин у формулюванні обвинувачення.

Аналіз щодо вчинення цього кримінального правопорушення у складі організованої злочинної групи буде надано нижче по тесту.

На думку суду по даному епізоду злочинної діяльності у діях ОСОБА_19 відсутня така кваліфікуюча ознака як «придбання» підробленої національної валюти України з метою збуту, так як фактично коли він присвоював ці кошти (тобто забирав зі столу), то достеменно не знав, що вони підроблені і відповідно не мав умислу на їхній подальший збут.

Судом, як зазначалося вище, не вдалося безпосередньо допитати свідків ОСОБА_29 і ОСОБА_51 , а також потерпілого ОСОБА_26 .

За клопотанням прокурора колегія суду дослідила показання свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_47 і потерпілого ОСОБА_26 , які вони надавали під час попереднього судового розгляду, вирок за яким було скасовано ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13.09.2021 року.

Вказані показання суд визнає допустимими доказами, враховуючи таке.

У своїй постанові від 19.11.2019 року у справі №750/5745/15-к колегія суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи. Що стосується судових свідчень особи під час минулого розгляду, то навіть за умови наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. Водночас, дослідивши ці показання, суд повинен дати їм оцінку зпогляду допустимості, належності та достовірності, враховуючи, у тому числі, наскільки були забезпечені права сторони під час допиту особи в минулому розгляді. Факт неможливості допиту цієї особи під час нового судового розгляду має враховуватися судом при оцінці достовірності цього доказу усукупності з іншими доказами у справі.

Суд приймає до уваги вказану правову позицію, а також, що: показання свідків ОСОБА_29 і ОСОБА_47 , а також потерпілого ОСОБА_26 узгоджуються з іншими доказами по даному кримінальному провадженню; під час нового судового розгляду не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час попереднього (минулого) розгляду і які б вимагали повторного допиту цих учасників процесу з огляду на такі обставини; під час допиту ОСОБА_47 , ОСОБА_29 та потерпілого ОСОБА_26 при попередньому (минулому) розгляді були присутні усі обвинувачені та їх захисники, які мали можливість задавати питання і ставили їх зазначеним свідкам та потерпілому; сторона захисту під час нового розгляду не була позбавлена можливості при дослідженні аудіо записів з показаннями свідків ОСОБА_47 і ОСОБА_29 , а також потерпілого ОСОБА_26 звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності.

Враховуючи всі ці фактори, колегія суддів вважає, що за обставин цього кримінального провадження, дослідження показань свідків ОСОБА_47 і ОСОБА_29 , а також потерпілого ОСОБА_26 , які вони надавали під час попереднього (минулого) судового розгляду, забезпечувало усім сторонам процесу достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість їх допиту під час нового судового розгляду, а тому визнання цих показань допустимим доказом не порушує права обвинувачених на справедливий судовий розгляд.

Вина обвинуваченого ОСОБА_19 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю підтверджується такими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_35 , яка суду пояснила, що 12.10.2022 року вона працювала продавцем у магазині «Пивасов», що розташований у будинку №25 по вул. Матросова у м. Запоріжжі. Її зміна закінчувалася о 21-00 год., і, приблизно за 40 хвилин до закінчення робочого часу, у приміщення магазину зайшов ОСОБА_19 (вона його впізнала під час судового засідання), який замовив пиво або напій «Сидр». Невдовзі після нього зайшов ще один чоловік (покупець). ОСОБА_19 у цей час постійно розмовляв по мобільному телефону, а коли він почав розраховуватися банківською карткою, не зміг цього зробити, так як було недостатньо грошових коштів на рахунку. Вона почала виконувати заказ іншого покупця і відповідно розвернулася спиною до покупців ( ОСОБА_19 та іншого чоловіка). У подальшому, ОСОБА_19 так і не зміг не розрахувався, тому вийшов з приміщення магазину.

Вона майже відразу помітила зникнення її мобільного телефону «IPhone XS Max», у корпусі чорного кольору, який лежав біля на прилавку біля касового апарату. Вона попрохала іншого чоловіка набрати її номер, але додзвонитися вони на її мобільний телефон вже не змогли, так як він був відключений, хоча зарядки на ньому було достатньо і він не міг розрядитися. Після цього, вона подзвонила до поліції і повідомила про крадіжку її мобільного телефону.

Наступного дня вона зранку поїхала до відділу поліції, де подала письмову заяву про скоєне кримінальне правопорушення і її допитували, а після обіду з роботи їй подзвонили та повідомили, що хтось приніс її мобільний телефон. Пізніше вона приїхала на роботу і забрала свій телефон, на якому на захисному склі вона побачила невелике пошкодження.

В той день у приміщенні магазину була встановлена камера відеоспостереження, з якої і було встановлено факт викрадення мобільного телефону;

- даними, встановленими з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.10.2022 року, в якій ОСОБА_35 зазначила, що 12.10.2022 року невідома особа викрала належний їй мобільний телефон «IPhone XS Max», у корпусі чорного кольору;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_35 , під час якого вона за формою голови, губ, носа, за кольором волосся та очей впізнала ОСОБА_19 як особу, яка скоїла крадіжку належного їй мобільного телефону «IPhone XS Max» 12.10.2022 року;

- показаннями свідка ОСОБА_64 , яка пояснила у судовому засіданні, що восени 2022 року вона працювала продавцем у магазині «Пивасов», що розташований у будинку №25 по вул. Матросова у м. Запоріжжі. В той день вона була вперше на зміні. Зранку, відразу після відкриття магазину у до неї у приміщення зайшли жінка та чоловік, які принесли мобільний телефон у корпусі чорного кольору. При цьому, хтось з них зазначив, що переплутали зі своїм телефоном і взяли інший. Після цього вона подзвонила адміністратору і повідомила про це. В той же день, приблизно о 14 або 15 год. приїхала ОСОБА_35 і забрала вказаний телефон, зазначивши, що він належить саме їй;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_65 , під час якого вона за формою голови, губ, носа, за кольором волосся та очей впізнала ОСОБА_19 як особу, яка 13.10.2022 принесла на роботу мобільний телефон «IPhone XS Max»;

- даними огляду предмету від 01.11.2022 року, під час якого потерпіла ОСОБА_35 впізнала мобільний телефон «IPhone XS Max», викрадений у неї 12.10.2022 року у магазині «Пивасов» по вул. Матросова, 25 у м. Запоріжжі;

- даними протоколу огляду відеозапису з камер відеоспостереження з магазину «Пивасов» та долученими до нього фотознімками, з яких вбачається, що саме ОСОБА_19 зі столу о 20 год. 15 хв. 51 сек. здійснює крадіжку мобільного телефону у корпусі чорного кольору;

- речовими доказами: мобільним телефоном «IPhone XS Max» та відеозаписом з магазину «Пивасов»;

- висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/108-22/12452-ТВ від 04.11.2022 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «IPhone XS Max» в корпусі чорного кольору об`ємом пам`яті на 64 Gb, який був придбаний 06.10.2022 року в б/в стані, на момент скоєння кримінального правопорушення (12.10.2022 року) складає 12 650 грн.

Оцінюючи вказані докази, які узгоджуються між собою, за відсутності інших доказів, судова колегія дійшла до висновку, що під час судового розгляду було доведено факт скоєння ОСОБА_19 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Суд перевіряв версію обвинуваченого ОСОБА_19 щодо ненавмисних, випадкових дій з його боку з приводу заволодіння мобільним телефоном потерпілої. Водночас, доказів на підтвердження цієї версії здобуто не було.

Навпаки, детальне дослідження відеозапису з камери відео спостереження з магазину, в якому 12.10.2022 року перебувала потерпіла та обвинувачений ОСОБА_19 , свідчить якраз про умисел останнього на таємне викрадення мобільного телефону ОСОБА_66 .

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_19 зайшов у приміщення магазину 12.10.2022 року о 20 год. 09 хв. 28 сек., розмовляючи по мобільному телефону та замовив якийсь напій. Потерпіла ОСОБА_35 перепитала у ОСОБА_19 який саме і почала у дві пляшки розливати замовлений напій. Мобільний телефон потерпілої у корпусі чорного кольору у цей час знаходився на прилавку ліворуч біля вагів, неподалік від касового апарату. О 20 год. 11 хв. та 20 год. 13 хв. ОСОБА_19 намагався розрахуватися банківської карткою, але це не вдалося, після чого він знову почав спілкуватися по мобільному телефону, який тримав лівою рукою.

О 20 год. 14 хв. 11 сек. до магазину зайшов чоловік - інший покупець. Потерпіла ОСОБА_35 починає спілкуватися з вказаним чоловіком, а ОСОБА_19 у цей час продовжує спілкуватися по мобільному телефону та ходить вздовж прилавка.

О 20 год. 15 год. 47 сек., коли потерпіла відійшла від прилавка, розвернулася спиною до іншого покупця та ОСОБА_19 останній підійшов до прилавка, подивився чи спостерігає за ним потерпіла, і впевнившись, що його дії будуть непоміченими для потерпілої та для іншого покупця (який у цей момент відвернувся в інший від ОСОБА_19 бік), здійснив правою рукою крадіжку мобільного телефону потерпілої. При цьому, ОСОБА_19 відразу праву руку з викраденим мобільним телефоном опустив до низу, так щоб телефон не змогла побачити потерпіла, яка підійшла до прилавку і стала напроти ОСОБА_19 . У подальшому, ОСОБА_19 перестав розмовляти по телефону, ліву руку зі своїм мобільним телефоном опустив також до низу, і нею допоміг перекласти викрадений телефон у карман. Після цього, ОСОБА_19 намагався ще один раз розплатитися банківською карткою і через 9 секунд вийшов з приміщення магазину.

Таким чином, судом були встановлені такі обставини: ОСОБА_19 під час крадіжки мобільного телефону потерпілої у цей же час розмовляв по своєму мобільному телефону; безпосередньо до крадіжки телефону подивився, де знаходиться потерпіла та інший покупець; після заволодіння мобільним телефоном відразу опустив його і іншою рукою допоміг покласти його до карману, при цьому переставши спілкуватися по своєму телефону; відразу після цього (через 9 секунд) вийшов з приміщення; через декілька хвилин мобільний телефон потерпілої вже був відключений.

Вказані факти, на думку суду, беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_19 не міг випадково взяти мобільний телефон потерпілої, вважаючи, що бере свій і його дії були направлені саме на таємне викрадення чужого майна. Його намагання наступного після крадіжки ранку повернути мобільний телефон вважаємо, що були пов`язані саме із метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_19 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України

Під час судового розгляду ОСОБА_19 визнав свою вину повністю у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими.

Враховуючи те, що ОСОБА_19 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд дослідив матеріали судової хімічної експертизи.

Орган досудового розслідування дії ОСОБА_19 кваліфікував за ч.2 ст.309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

01 липня 2020 року набув чинності Закон №2617-VIII від 22.11.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень".

Вказаним законом внесені зміни до ч.2 ст.309 КК України, згідно з якими кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах та караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

За попередньою редакцією ч.2 ст.309 КК України відповідальність наставала за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

В даному випадку дії ОСОБА_19 кваліфіковані за ознакою повторності, так як 12.11.2002 року останній був засуджений Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.1999 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Вказана судимість на цей час не погашена та не знята.

Нова редакція ч.2 ст.309 КК України не передбачає такої кваліфікуючої ознаки як повторність, а лише вчинення особою дій, передбачених ч.1 ст.309 КК України, протягом року після засудження за цією статтею.

Згідно з вимогами ч.ч.1,3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки вищезазначені зміни в даному випадку скасовують кримінальну протиправність діяння в ч.2 ст.309 КК України, тому на думку колегії суддів, вони мають зворотну дію в часі.

Отже, за таких обставин дії ОСОБА_19 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України (за новою редакцією, так як вона пом`якшує кримінальну відповідальність, а саме: відсутнє покарання у виді позбавлення волі, а тому вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком) за ознаками: незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що кожен окремо та у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_18 та ОСОБА_17 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, а ОСОБА_19 скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.4 ст.185 та ч.1 ст.309 КК України.

Під час судового розгляду була допитана свідком ОСОБА_43 , яка пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_18 та рідною сестрою ОСОБА_19 . Підтвердила показання останнього в частині наявності у фактичній власності кімнати ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_3 . Вказала, що знала, що ОСОБА_18 займається виготовленням «сувенірної продукції». Коли він її показав одну таку купюру, то вона відразу виявила, що це несправжня по її виду, так як вона працює продавцем. Відносини між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були натягнутими. До показань ОСОБА_43 суд відноситься критично, так як обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 є її близькими родичами.

Згоду ОСОБА_43 на допит її свідком по епізоду крадіжки ОСОБА_19 мобільного телефону, не надала у зв`язку з родинними зв`язками з обвинуваченим.

Також, у судовому засіданні були досліджені наступні документи:

- витяги з ЄРДР по кримінальних провадженнях № 0000409, 0000005, 0000262, 0000033, 0001058, відомості про які внесені до ЄРДР 29.09.2017 року, 16.01.2018 року, 17.01.2018 року, 16.02.2018 року 01.10.2017 року, відповідно;

- постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування по вказаних кримінальних провадженням;

- витяг з ЄРДР з кримінального провадження №0001289, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.10.2022 року;

- доручення про проведення досудового розслідування по вказаних кримінальних провадженнях;

- постанови про призначення груп прокурорів, про здійснення досудового розслідування слідчими групами вказаних кримінальних проваджень.

Вказані процесуальні документи, на думку суду, безпосередньо не вказують на винуватість ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, а ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.185, ч.1 ст.199 КК України, проте дають суду підстави для висновку про дотримання слідчими належної процедури внесення відомостей до ЄРДР, розслідування вказаних кримінальних проваджень, встановлення вартості викраденого ОСОБА_19 мобільного майна у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду судом перевірялися доводи та твердження сторони захисту на захист обвинувачених.

Щодо кваліфікації дій обвинувачених

Обвинувачені та їх захисники вказували про те, що фактично дії обвинувачених ОСОБА_28 та ОСОБА_18 необхідно кваліфікувати за ст.190 КК України. ОСОБА_18 виготовлював «сувенірну» продукцію, яку за своєю якістю неможливо вважати підробленими грошами.

Колегія суддів не погоджується з цим твердженням, виходячи з такого.

При відмежуванні виготовлення з метою збуту підроблених грошей від їх збуту шляхом обману (шахрайство) необхідно враховувати об`єктивні й суб`єктивні критерії, зокрема умисел обвинувачених.

Про умисел ОСОБА_18 направлений на підробку національної валюти України у вигляді банкнот, а не на виготовлення «сувенірної продукції», свідчить спосіб виготовлення та якість цих купюр.

Так, ОСОБА_18 один аркуш звичайного паперу розділяв на 3 частини, для отримання дуже тонкого паперу. На одному з них він за допомогою принтера друкував лицьову сторону купюри, потім на нього клеїв захисну стрічку (як полімерна стрічка) та водяний знак, виготовлений на папірусі на принтері. Потім на іншій частині паперу за допомогою принтера друкував зворотну сторону купюри і клеїв їх між собою.

При цьому ОСОБА_18 використовував гладкий папір, на захисній стрічці був присутній мікротекст, а на окремих купюрах зразка 2015 року маються імітація елементів галографічного захисту на відкритій книжці праворуч від обличчя Г.Сковороди на лицьовій частини купюри.

Банкноти виконанні багатоколірним друком. Вилучені під час обшуку за місцем його проживання заготовки для виготовлення підроблених банкнот, свідчать про те, що ОСОБА_18 дуже ретельно (неодноразово друкувавши) підбирав колір оригіналів банкнот. Тобто, усі зображення лицьової та зворотної сторін банкноти виконано наближеними до оригіналу кольорами, щоб у громадян створити уявлення справжньої національної валюти та не викликати сумнівів в її оригінальності.

Також, у більшості банкнотах мається наскрізний елемент - (суміщене зображення) - зображення, всі елементи якого збігаються та доповнюють один одного під час розглядання банкноти проти світла (зображення цифрового позначення номіналу "500"). Зображення розміщено: на лицьовій стороні банкноти - у верхньому лівому куті; на зворотній стороні - у верхньому правому куті.

Дійсно, на підроблених банкнотах маються надписи, які відрізняють їх від оригіналу. Це невідповідність однієї літери у словах «Національний», «Сковорода», «Гривень», «Голова»; підпису голови НБУ (виконаний як «голова»), але вони зроблені аналогічним шрифтом, тому різниця між якими не може бути помічена без ретельного дослідження цих деталей. Також, на окремих купюрах була неправильно зазначена дата смерті особи, яка зображена на банкноті, яка співпадає з датою народження, але це також неможливо відразу виявити під час розрахунку грошовими коштами. Надпис «це не гроші не гроші, це не гроші-це прикол» зроблені дрібним шрифтом, в місцях (на зразках 2011 року - у трикутнику на зворотній стороні купюри та напроти зображення Києво-Могилянської академії є надпис «Києво-це не гроші-це прикол»; на зразках 2015 року - під приміщенням Києво-Могилянської академії та між вікнами вказаного приміщення на купюрах зразка 2011 року), в яких на оригінальних купюрах аналогічним шрифтом містять надписи, різниця між якими не може бути помічена без ретельного дослідження (без наявності збільшуваного скла) цих деталей. Тобто вони не є очевидно невідповідними справжнім грошовим знакам.

Крім того, на думку суду, вказані надписи ОСОБА_18 здійснював не з метою віднести підроблені банкноти до «сувенірної» продукції, а з метою щоб у майбутньому, у разі викриття його протиправної діяльності, посилатися на них як на ознаки «сувенірної» продукції. ОСОБА_18 раніше був судимий за виготовлення підроблених банкнот, відносно нього за аналогічними правопорушеннями перебуває два кримінальних провадження у Шевченківському та Орджонікідзевьскому районних судах м. Запоріжжя, тому він добре обізнаний про ознаки предмету кримінального правопорушення, передбаченого ст.199 КК України. Також, судова колегія, вважає, що у разі, якби ОСОБА_18 бажав виготовленим ним банкнотам надати статус «сувенірної продукції», то вказані надписи буди відображені на місцях у купюрах, де вони відразу помітні неозброєним оком. Стороною захисту (захисником ОСОБА_21 ) надавалася нібито аналогічна «сувенірна продукція», яка продається у кіосках (10 сувенірних купюр зовні схожих на гроші з надписом «це не гроші це приколи», номіналом 100 гришок; 7 сувенірних купюр зовні схожих на гроші з надписом «Сувенір», номіналом 200 гривень; 3 сувенірні купюри зовні схожих на гроші з надписом «не является платёжным средством» номіналом 50 євро.) Водночас, вона суттєво відрізняється по способу і якості виготовлення (роздрукована на звичайних аркушах паперу, без захисної стрічки та водяних знаків). Надписи «Це не гроші», «Це приколи» виконані доволі великим шрифтом на білому фоні червоною та зеленою фарбою, з метою, щоб громадяни відразу помітили відмінність від оригінальних банкнот.

Всі досліджені в судових засіданнях речові докази, які були предметами злочину, не мають очевидних невідповідностей національної валюти, а відмінності зроблені ОСОБА_18 є мінімальними, такими що не можуть бути помічені сторонньою особою, для намагання уникнути кримінальної відповідальності за підроблення національної валюти (він в своїх показах казав, що знає про відповідальність за підроблення грошей, тому не хотів відповідати за їх підроблення).

Про якість підроблених ОСОБА_18 банкнот свідчить і пояснення ОСОБА_28 , який зазначив, що таких випадків збуту підроблених грошей було не менше 30-40, з яких тільки в 6-7 випадках продавці виявляли, що це не оригінали національної валюти України.

Також, суд звертає увагу, що коли ОСОБА_17 збув ОСОБА_59 банкноту номіналом 200 грн., остання її розміняла у ОСОБА_47 на дві купюри по 100 грн. Таким чином, надана ОСОБА_17 підроблена банкнота перебувала в обігу та була завдана шкода саме кредитно-фінансовій системі України.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_17 здійснював купівлю за підроблені грошові кошти не у вечірній час, коли неможливо було відрізнити підроблену купюру від справжньою, а у денний час, неодноразово, будучи впевненим щодо якості купюр та великої кількості випадків, коли продавці не бачили різниці у купюрах.

За таких обставин судова колегія дійшла до висновку, що банкноти, які виготовляв ОСОБА_18 , а у подальшому збував ОСОБА_17 , є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.199 КК України, а не ст.190 КК України.

Щодо відсутності потерпілої по епізоду придбання куртки у ОСОБА_67 .

Захисники обвинувачених зазначали, що по епізоду придбання куртки у ОСОБА_31 саме остання була визнана потерпілої від скоєння кримінального правопорушення. Водночас, під час судового розгляду було встановлено, що фактично матеріальна шкода спричинена ОСОБА_55 , так як саме вона забрала підроблену купюру номіналом 200 грн. та розміняла її по 100 грн. ОСОБА_59 для надання решти ОСОБА_17 . За таких обставин по даному епізоду відсутня потерпіла особа і відповідно обставини, викладені в обвинувальному акті не відповідають дійсності.

Колегія суддів погоджується із тим, що дійсно під час судового розгляду було встановлено, що фактично під час купівлі у ОСОБА_31 куртки шкоду було спричинено ОСОБА_55 , яка не була визнана по кримінальному провадженню потерпілою. Водночас, на думку суду, вказане порушення не є суттєвим, а ця обставина жодним чином не спростовує винуватість ОСОБА_17 у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.199 КК України по даному епізоду злочинної діяльності і впливає лише на вирішення цивільного позову, поданого ОСОБА_68 .

Водночас, суд погоджується із окремими доводами сторони захисту щодо недоведеності обвинувачення скоєння злочину у складі організованої групи та участі окремих обвинувачених у певних епізодах злочинної діяльності, а також визнання певних даних, отриманих під час проведення окремих слідчих дій, недопустимими доказами.

Обвинувачення ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у складі організованої злочинної групи, яке визнане судом недоведеним

Згідно обвинувальних актів, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_18 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення, організував злочинну групу, до якої були залучені у різний період часу ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та невстановлена в ході досудового слідства жінка на ім`я ОСОБА_27 , здійснював незаконне зберігання, перевезення, з метою збуту та збут, а ОСОБА_18 також виготовлення підроблених грошей організованою групою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в серпні 2017 ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , будучи неодноразово судимими, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ст.199 КК України, судимість в встановленому законом порядку за які не знята та не погашена, на шлях виправлення не стали та знову вчинили наступний злочин.

Так, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , не маючи постійного джерела доходу, з метою швидкого і незаконного збагачення, прийняли рішення про організацію виготовлення підроблених грошей НБУ, за допомогою технічних засобів у виді комп`ютерної та розмножувально-копіювальної техніки з повно-кольоровим відтворенням зображень, не за технологією підприємства, що здійснює випуск національної валюти України.

При цьому, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , усвідомлюючи, що удвох здійснювати таку злочинну діяльність буде важко, вирішили організувати на території Запорізької області стійку і згуртовану злочинну групу, до складу якої залучили, як її активних учасників ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та невстановлену в ході досудового слідства жінку на ім`я ОСОБА_27 , які за складом характеру, індивідуальними навичками та підприємницькими можливостями здатні були виконувати їх накази, направлені на виготовлення та збут підроблених грошей НБУ, об`єднавши всіх перелічених осіб єдиним умислом, з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Для здійснення свого злочинного наміру, спрямованого на виготовлення підроблених грошей НБУ, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 визначили за собою роль керівників злочинної групи, до функцій яких входить: організація та визначення місця виготовлення, забезпечення його необхідним обладнанням для забезпечення можливості виготовлення масового виробництва підроблених грошей, визначення, планування і організація конкретних злочинів, а саме підшукування місць, де будуть збуватись підроблені грошові кошти, розподіл ролей і координація дій співучасників, залучення нових учасників злочинної групи, підшукання знарядь вчинення злочинів, участь у розподілі грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також безпосереднє прийняття активної участь у скоєнні злочинів.

Так, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_18 обрали місцем, де будуть виробляти підроблені грошові кошти НБУ квартиру АДРЕСА_7 , що належить матері ОСОБА_17 - ОСОБА_25 .

Далі, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 залучили у різний час до складу злочинної групи ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Згідно з розподілом ролей на ОСОБА_19 та ОСОБА_20 була відведена роль безпосереднього збуту підроблених банкнот НБУ на території Запорізької області під легендами, які заздалегідь готували для них та в місцях, які будуть обрані ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .

Крім того, останнім було доведено, що місця збуту будуть обиратись в більшості випадків ОСОБА_17 , який буде їздити з ними, координувати дії, а також безпосередньо приймати участь у збуті підроблених банкнот НБУ.

ОСОБА_18 згідно з злочинного плану відвів собі роль виготовлення підроблених банкнот Національного банку України та розподілу отриманого прибутку разом з ОСОБА_17 між усіма учасниками злочинної групи.

Так, ОСОБА_18 діючи, згідно з розробленим планом, за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_11 , у невстановлений слідством період часу, але не пізніше 29.09.2017 р., виготовляв підроблені банкноти Національного банку України, різного номіналу, з метою їх подальшого збуту, в тому числі банкноти: номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером И077260/И0702000, номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕЕ9997207, номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕЕ9997992, банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕХЕ99922, номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ФЖ № 410095, номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером НВ № 6801361, номіналом 500 грн., 2006 року випуску, із серійним номером БН7950079, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером МАА006А0М/МАА000А0М, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЖН №8001480, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЗЯ 6018935, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЯМ3278061, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ХЮ5795310/ХЮ579310, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ГЖ5419002. Після чого, зберігав вказані банкноти за місцем мешкання за вище вказаною адресою, з метою їх подальшого збуту.

У подальшому, у невстановлені слідством час та місце, діючи на виконання злочинного плану, передавав вказані підроблені банкноти учасникам організованої групи, а саме: ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 для їх збуту.

У липні 2017 ОСОБА_18 подзвонив ОСОБА_19 та надав вказівку на покупку принтера та сканера для виробництва підроблених банкнот Національного банку України. Обрано було принтер «Епсон» L800 та сканер «Епсон» V330, оголошення про продаж яких було розміщено ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на сайті «ОЛХ» в мережі Інтернет.

Крім того ОСОБА_18 заздалегідь повідомив ОСОБА_19 , що купувати вказаний принтер та сканер необхідно за підроблені грошові кошти в сумі 6 200 грн., які він заздалегідь підготовив при невстановлених слідством обставинах та передасть йому через невстановлену в ході досудового слідства жінку на ім`я ОСОБА_27 , що в подальшому і зробив.

ОСОБА_19 , отримавши вказівки, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання злочинного плану, 13.07.2017 р. зустрівся з невстановленою в ході досудового слідства жінкою на ім`я ОСОБА_27 , яка приїхала за ним на таксі, передала підроблені ОСОБА_18 грошові кошти в сумі 6200 грн., та вони разом поїхали до буд. АДРЕСА_9 , де зустрілись з ОСОБА_26 , який передав їм принтер «Епсон» L800 та сканер «Епсон» V330, а ОСОБА_19 надав йому підроблені грошові кошти в сумі 6200 грн., а саме: банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером И077260/И0702000 у кількості 3 шт., банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕЕ9997207 у кількості 1 шт., банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕЕ9997992 у кількості 4 шт., банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕХЕ99922 у кількості 4 шт., банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером МАА006А0М/МАА000А0М у кількості 1 шт., після чого відразу зникли з місця пригоди. Спричинивши тим самим матеріальний збиток ОСОБА_26 на загальну суму 6200 грн.

В подальшому, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 при невстановлених слідством обставинах придбали матеріал необхідний для вироблення підроблених грошей НБУ, а саме папір білого кольору, клей ПВА, ручки різних кольорів, лаки для волосся «Wellaflex», наждачний папір, настільну лампу, ноутбук «ASUS», з програмним забезпеченням для роботи з принтерами. Після чого, ОСОБА_18 почав виробляти підроблені банкноти різних номіналів НБУ на принтері «Епсон» L800, які за формою, розміром, кольором й іншими основними реквізитами подібні зі справжніми грошовими знаками, що перебувають в обігу та зберігав їх з метою збуту. В подальшому, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 керували діями всіх учасників організованої злочинної групи та розподіляли отримані злочинним шляхом грошові кошти.

При цьому, всі учасники організованої групи протягом всієї злочинної діяльності до 29.09.2017 р., передбачаючи настання можливих наслідків викриття їх протиправних дій, інформували один одного про підготовлювані злочини, під час здійснення яких діяли з розподілом ролей за заздалегідь розробленим і схваленим усіма учасниками планом, при цьому всі співучасники усвідомлювали, що дії кожного з них є невід`ємною частиною всього обсягу дій при здійсненні злочинів для досягнення злочинного результату.

Так, приблизно в середині серпня 2017 року, ОСОБА_17 за попередньою змовою з ОСОБА_20 , та іншими учасниками злочинної групи, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання злочинного плану, отримали від ОСОБА_18 підроблені грошові кошти в розмірі 500 грн., з метою збуту на території м. Запоріжжя.

Згідно з розподілом ролей у ОСОБА_20 та ОСОБА_17 була вигадана легенда, згідно якої вони є подружжя та вирішили купити овочі додому на пр. Металургів в м. Запоріжжі.

На виконання злочинного плану, ОСОБА_20 та ОСОБА_17 підійшли до продавця ОСОБА_69 , яка торгувала овочами на пр. Металургів в м. Запоріжжі, у якої на той час була черга покупців, та почали вибирати овочі, після чого купили приблизно на 30 грн. товару та розплатились підробленою купюрою НБУ в розмірі 500 грн. та отримали здачу в розмірі 470 грн., після чого відразу зникли з місця пригоди. Спричинивши тим самим, матеріальний збиток ОСОБА_70 на загальну суму 500 грн.

В подальшому, 29.09.2017 р. ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на виконання злочинного плану узгодженого між усіма учасниками злочинної групи та ОСОБА_18 , направленого на збут підроблених грошових коштів на автомобілі марки «Шевроле» модель «Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_29 , близько 13:00 години прибули до м. Вільнянськ Запорізької області, де на території Центрального ринку, ОСОБА_17 та ОСОБА_20 під відпрацьованою раніше легендою, згідно якої вони є подружжям купили у продавця ОСОБА_31 курточку (вітровку) чорного кольору за 100 грн., та розплатились підробленою купюрою НБУ в розмірі 200 грн. серії ЖН №8001480, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України. Після чого отримали здачу в розмірі 100 грн., та відразу зникли з місця пригоди. При збуті вказаної купюри ОСОБА_19 знаходився в машині та при необхідності повинен був вийти та втрутитись в нестандартну ситуацію, якщо продавець виявить, що купюра підроблена. Спричинивши тим самим матеріальний збиток ОСОБА_59 на загальну суму 200 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на збут підроблених банкнот НБУ, 29.09.2017 р. ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на автомобілі марки «Шевроле» модель «Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_29 , близько 13:30 години прибули до магазину «Продукти» в с. Антонівку, Вільнянського району Запорізької області, де ОСОБА_17 та ОСОБА_20 під відпрацьованою раніше легендою, згідно якої вони є подружжям купили у продавця ОСОБА_32 одну бутилку горілки «Гриндей» 0,5 л, твердий сир та палку ковбаси «Московська» на загальну суму приблизно 150-200 грн., та розплатились підробленою банкнотою НБУ в розмірі 500 грн. серії ФЖ №410095, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України. Після чого отримали здачу в розмірі приблизно 300 грн., та відразу зникли з місця пригоди. При збуті вказаної купюри ОСОБА_19 знаходився в машині та при необхідності повинен був вийти та втрутитись в нестандартну ситуацію, якщо продавець виявить, що купюра підроблена.

Спричинивши тим самим, матеріальний збиток ОСОБА_32 на загальну суму 500 грн.

Після чого, 29.09.2017 ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на автомобілі марки «Шевроле», модель «Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_33 , близько 15:00 годині прибули до смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, де на території Новомиколаївської автобусної станції, що розташована по вулиці Українській, 50 в смт. Новомиколаївка - Новомиколаївського району Запорізької області, ОСОБА_17 та ОСОБА_19 під приводом придбання картоплі на загальну суму 100 грн., у громадянина ОСОБА_34 намагались збути останньому купюру номіналом 500 грн. серії НВ №6801361, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України, однак не змогли довести свого злочинного умислу до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки вказана підроблена банкнота у ОСОБА_34 викликала сумнів у справжності та останній відмовився приймати її, як розрахунок за товар. Крім того, заздалегідь підготовлена версія ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , стосовно того, що вказана купюра була знята незадовго до того в банкоматі та з їх слів не може бути підробленою не пройшла та їх умисел не був доведений до кінця. При збуті вказаної купюри ОСОБА_20 заходилась в машині та при необхідності повинна була вийти та втрутитись в нестандартну ситуацію, якщо продавець виявить, що купюра підроблена.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_18 та ОСОБА_17 були кваліфіковані за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199; ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України, а ОСОБА_20 та ОСОБА_19 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України.

Водночас, судова колегія дійшла до висновку, що прокурором не доведено вчинення злочинів ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_41 у складі організованої злочинної групи, виходячи з такого.

Вчинення кримінального правопорушення у складі організованої групи має бути належними чином доведено.

Організована група - це стійке об`єднання декількох осіб (трьох і більше суб`єктів злочину), які попередньо зорганізувалися для готування або вчинення злочину.

Ознаками організованої групи є: 1) наявність декількох осіб (трьох або більше); 2) попередня їх зорганізованість у спільне об`єднання для готування або вчинення двох чи більше злочинів; 3) стійкість такого об`єднання; 4) об`єднаність злочинів єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану; 5) обізнаність усіх учасників такої групи з цим планом.

Тобто стійкість об`єднання осіб є визначальною рисою організованої групи.

Групу слід вважати стійкою за умови, якщо вона є стабільною і згуртованою, а особи, які до неї входять, мають єдині наміри щодо вчинення злочинів.

Таким чином, стійкість організованої групи означає, що вона має відносно постійний склад учасників з наявністю сильних зв`язків між ними і високого ступеня організованості, одностайності при прийнятті рішень і послідовності у здійсненні злочинних дій.

Згуртованість групи проявляється у наявності постійних міцних внутрішніх зв`язків між учасниками групи, їх правил поведінки, організатора, чіткого визначення ролі кожного учасника, високого рівня узгодженості дій учасників, єдиного плану, в якому передбачено розподіл функцій учасників групи і який доведено до їх відома. Стабільність групи виявляється у системності та детальній організації функціонування групи, здатності до заміни учасників, прикритті своєї діяльності, як своїми силами, так і за допомогою сторонніх осіб, наявності для функціонування групи фінансових та інших матеріальних засобів.

Водночас, на думку колегії суддів, прокурором під час судового розгляду жодним чином не було доведено ознаки, притаманні організованій групі та не доведено, чим конкретно підтверджується вчинення обвинуваченими злочинів у складі саме організованої групи.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано доказів часу створення ОСОБА_17 та ОСОБА_18 організованої групи, не доведено час вступу у цю групу ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та невстановленої в ході досудового розслідування жінки на ім`я ОСОБА_27 . Тобто фактично неможливо встановити з якого часу існувало це об`єднання. Під час судового розгляду взагалі було встановлено, що ОСОБА_19 і ОСОБА_20 познайомилися 29.09.2017 року під час поїздки до м. Гуляйполе. Сумнівним є і той факт, що ОСОБА_40 та ОСОБА_18 були певний час знайомі до вказаної дати. Єдиним доказом цього є наявність номеру мобільного телефону ОСОБА_30 у записній книжці у мобільному телефоні ОСОБА_18 . Водночас, останній пояснив, що ОСОБА_20 не знав до кримінального провадження, дійсно у його телефоні був записаний її номер телефону, але як номер мобільного телефону, з якого йому дзвонив ОСОБА_17 . Останній підтвердив вказану інформацію. Цей факт не спростований стороною обвинувачення.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_18 та ОСОБА_17 визначили за собою роль керівників злочинної групи, до функцій яких входить організація та визначення місця виготовлення, забезпечення його необхідним обладнанням для забезпечення можливості виготовлення нового виробництва підроблених грошей, визначення, планування і організація конкретних злочинів, а саме підшукування місць, де будуть збуватись підроблені грошові кошти, розподіл ролей і координація дій співучасників, залучення нових учасників злочинної групи, підшукання знарядь вчинення злочинів, участь у розподілі грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також безпосереднє прийняття активної участь у скоєнні злочинів.

Під час судового розгляду прокурором не було доведено яким чином було забезпечено місце виготовлення підроблених банкнот необхідним обладнанням. Дійсно, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_19 та жінка на ім`я ОСОБА_27 13.07.2017 року придбали у ОСОБА_26 принтер «Епсон» L800 та сканер «Епсон» V330 за підроблені грошові кошти у сумі 6200 грн. Таким чином, до придбання вказаної техніки у ОСОБА_19 фактично були вже підроблені банкноти. Крім того, жодним доказом не доведено, що вилучений за адресою проживання ОСОБА_18 та виготовлення підроблених банкнот (по АДРЕСА_6 ) працівники поліції вилучили саме той принтер, який належать ОСОБА_26 .

У досліджених матеріалах кримінального провадження, а саме: у протоколі обшуку квартири АДРЕСА_7 від 30.09.2017 р. вказано, що вилучено принтер у корпусі чорного кольору з шнуром. З протоколу прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 16.01.2018 року від ОСОБА_26 вбачається, що останній вказує, що у середині липня 2017 року він продав свій принтер «Епсон» L800 незнайомому чоловіку за 6200 грн., які у подальшому виявилися підробленими. Жодних документів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_26 саме вказаного принтеру у матеріалах кримінального провадження відсутні. Крім того, відсутній і огляд вилученого принтера під час обшуку у ОСОБА_18 .

Не було доведено прокурором під час судових засідань і яким чином ОСОБА_18 і ОСОБА_17 підшукували місця, де будуть збуватися підроблені банкноти.

Також в обвинувальному акті зазначено, що на ОСОБА_19 та ОСОБА_20 була відведена роль безпосереднього збуту підроблених банкнот НБУ. Водночас, під час судового розгляду були отримані докази, які повністю спростовують вказане. Так, прокурором було доведено, що саме ОСОБА_17 здійснювався збут підроблених банкнот. Жодного епізоду, де б здійснювала збут грошових коштів ОСОБА_20 доведено не було, а стосовно ОСОБА_19 було доведено лише один такий факт.

Крім того, не було доведено прокурором і факт доведення ОСОБА_18 або ОСОБА_17 усім учасникам групи єдиного плану злочинної діяльності.

Відсутні також докази розподілу ОСОБА_18 грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності, про що зазначається в обвинувальному акті. Фактично доведеним є отримання від збуту підроблених банкнот суму, не більше 300-400 грн., які залишилися у ОСОБА_17 .

Також, є неконкретизованими дії ОСОБА_19 та ОСОБА_20 при збуті підроблених банкнот ОСОБА_17 - «знаходився (лась) в машині та при необхідності повинен (нна) був(ла) вийти та втрутитися в нестандартну ситуацію, якщо продавець виявить,що купюра підроблена». Які саме дії мав би при цьому вчинити ОСОБА_19 та ОСОБА_20 прокурором доведено не було.

Крім того, одним із доказів скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.199 КК України прокурор вважав дані слідчих експериментів за участі обвинувачених ОСОБА_71 та ОСОБА_19 .

Вважаємо, що вказані докази є недопустимими, виходячи з такого.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч.2 ст.84 та п.3 ч.2 ст.99 КПК України є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч.1 ст.95 КПК України, у системному зв`язку із ч.2 ст.84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст.95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 25.01.2018 р. та доданого до нього відеозапису, розміщеного на Micro SD 16Gb встановлено, що обвинувачений ОСОБА_19 під час вказаної слідчої дії пояснив обставини поїздки 29.09.2017 р. та зазначив, що ОСОБА_18 попрохав його відвезти ОСОБА_17 та ОСОБА_20 за межі м. Запоріжжя з метою збуту останніми підроблених грошових коштів.

Також, з наявного в матеріалах кримінального провадження протоколу проведення слідчого експерименту від 10.01.2018 р. та доданого до нього відеозапису, розміщеного на Micro SD 8Gb встановлено, що обвинувачена ОСОБА_20 пояснила про обставини скоєння кримінальних правопорушень, пов`язаних зі збутом підроблених банкнот та зазначила, що ОСОБА_18 фактично надавав вказівки ОСОБА_17 де і яким чином збувати підроблені купюри; надавав їх останньому, а вона з ОСОБА_17 діяли узгоджено нібито подружжя.

Таким чином, аналіз вказаних протоколів слідчих експериментів свідчить про те, що фактично під час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_72 та ОСОБА_19 лише надавали показання, тобто слідчим в даному випадку процесуально було закріплено лише зізнання останніх у вчиненні кримінальних правопорушень, які не мають доказового значення, враховуючи вимоги ч.4 ст.95 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на момент проведення слідчих експериментів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 були підозрюваними у вчиненні збуту підроблених банкнот, вчиненого організованою групою, про це свідчить зміст протоколів вказаної слідчої дії. Враховуючи, що ОСОБА_72 та ОСОБА_19 підозрювалися у вчиненні особливо тяжкого злочину, то відповідно до вимог ч.1 ст.52 КПК України участь захисників є обов`язковою з моменту набуття особами такого статусу. За таких обставин участь захисників підозрюваних ОСОБА_20 та ОСОБА_19 під час проведення слідчих експериментів була обов`язковою, що не було забезпечено слідчим на стадії досудового розслідування.

Вказане порушення є істотним і таким, що порушує право особи на захист, тому дані, отримані під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_71 та ОСОБА_19 є недопустимими, враховуючи вимоги п.3 ч.2 ст.87 КПК України.

За таких обставин у суду відсутні належні, достатні та допустимі докази, які б свідчили про скоєння ОСОБА_18 та ОСОБА_17 злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199; ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України, а ОСОБА_20 та ОСОБА_19 злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України.

Обвинувачення ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , яке визнане судом недоведеним по епізоду придбання овочів у ОСОБА_69 по пр. Металургів в м. Запоріжжі.

30.10.2017 р. до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області із заявою звернулась ОСОБА_36 про притягнення до відповідальності невідомих осіб, які по АДРЕСА_13 розраховувались за куплені продукти підробленою купюрою номіналом 500 грн. За наслідками вказаного звернення Дніпровським відділом поліції ГУНП в Запорізькій області складено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.10.2017 р.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_36 добровільно видала співробітникам Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області купюру номіналом 500 грн., серійний номер БН 7950079, про що свідчить наявна в матеріалах цієї справи заява за підписом ОСОБА_69

30.10.2017 р. Комунарським ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області складено протокол огляду предмету від 30.10.2017 р., а саме: купюри номіналом 500 грн., добровільно виданою ОСОБА_73 , за змістом якого виявлено, що купюра номіналом 500 грн. національної валюти України серії БН № 7950079, 2006 року випуску, виконана на папері, який відрізняється від справжнього більш насиченим кольором та нечіткістю зображення. Виявлена купюра під час огляду була вилучена Комунарським ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Також, 04.01.2018 р. слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за наслідками проведеного огляду, вилученої у ОСОБА_69 банкноти у кількості 1 штуки номіналом 500 грн. складено протокол огляду від 04.01.2018 р., згідно з яким встановлено, що у файлі знаходиться банкнота номіналом 500 грн. у кількості 1 штуки, серійний номер БН7950079, 2006 року випуску.

Як вбачається з висновку експерта від 11.01.2018 р. № 4-5, банкнота номіналом 500 грн., із серійним номером БН7950079, 2006 року, не відповідає за своїми характеристиками аналогічним дійсним грошовим знакам НБУ, які перебувають в офіційному обігу країні виробника - Україні та виготовлена струминним способом друку за допомогою кольорової копіювально-розмножувальної техніки.

Прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_20 та ОСОБА_17 у скоєнні вказаного злочину суду були надані протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 30.01.2018 р., згідно яких потерпіла ОСОБА_36 , у присутності двох понятих, серед пред`явлених для впізнання осіб впізнала на фотографії № 4 жінку (відповідно до протоколу це є ОСОБА_20 ), яка розплатилась за овочі підробленою купюрою номіналом в 500 грн.

Аналогічні дані містяться і у протоколі пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 30.01.2018 року, згідно яких ОСОБА_36 впізнала ОСОБА_17 як особу, яка з нею за овочі розплатися купюрою номіналом 500 грн. У вказаних протоколах ОСОБА_36 зазначила, що приблизно в середині серпня 2017 року невідома дівчина та чоловік, знаходячись на проспекті Металургів придбали у неї овочі на суму 30 грн. та розрахувалися підробленою купюрою номіналом 500 грн.

Отже, фактично встановлено, що під час пред`явлення ОСОБА_70 фотознімків для впізнання остання чітко не зазначає, хто саме розплатився купюрою номіналом 500 грн.

Потерпіла ОСОБА_36 до зали судового засідання жодного разу не з`явилась, показань не надала. Судом вживалися усі можливі засоби для її виклику у судове засідання: надсилалися судові повістки, була витребувана інформація з Державної прикордонної служби, органу досудового розслідування надавалося доручення щодо встановлення місця проживання потерпілої. За інформацією виконання цього судового доручення не було встановлено місце перебування ОСОБА_74 .

Лише 11.05.2021 р. під час минулого судового засідання на адресу суду надійшла заява за підписом потерпілої ОСОБА_69 про здійснення розгляду справи без її участі, в якій вона зазначила, що наполягає на раніше наданих показаннях.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи допоміжну роль пред`явлення для впізнання по фотознімках під час встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, підставою для проведення якого є показання, отримані на досудовому розслідуванні (під дачі яких потерпілий або свідок вказує, що може впізнати особу, яка скоїла злочин і зазначає відповідні риси, по яких він зможе це зробити), а ці показання не перевірені у суді, тому отримані під час проведення пред`явлення для впізнання дані не можуть набувати значення окремого та самостійного доказу, а суд не може їх використовувати під час прийняття рішення.

Враховуючи, що безпосередньо судом (у т.ч. під час попереднього (минулого) судового розгляду) потерпіла ОСОБА_36 допитана не була, тобто не надала тих відомостей, які зазначені у протоколах пред`явлення для впізнання, тому ці дані неможливо безпосередньо перевірити і вони не можуть мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст.95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_72 під час судового засідання не визнали своєї винуватості за цим епізодом збуту підробленої банкноти.

Фактично винуватість ОСОБА_17 та ОСОБА_71 доводилася прокурором лише за наявності даних, вказаних потерпілою ОСОБА_73 під час пред`явлення їй для впізнання осіб на фотознімках. За таких обставин, коли вказані дані були визнані недопустимими доказами і вони взагалі не узгоджувалися з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено обвинувачення ОСОБА_17 та ОСОБА_71 у скоєнні злочину, передбаченого ст.199 КК України відносно потерпілої ОСОБА_74 .

Обвинувачення ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , яке визнане судом недоведеним по епізоду придбання куртки у ОСОБА_67 .

Потерпіла ОСОБА_46 під час судового розгляду, враховуючи, що судове засідання було проведено у режимі відеоконференції (до Комунарського районного суду остання приїхати не змогла, так як проживає у м. Вільнянську та має похилий вік), вказала, що куртку міряла дівчина і коли прийняла рішення про її придбання подзвонила чоловіку, який прийшов та розрахувався за куртку купюрою номіналом 200 грн. Тобто, фактично вказує, що розрахунок безпосередньо проводив чоловік.

Вказані дані повністю узгоджуються з показаннями обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_71 у цій частині та не спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_29 - осіб, які перебували в автомобілі під час купівлі куртки у ОСОБА_67 .

Як доказ винуватості обвинуваченої ОСОБА_20 у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_31 прокурором було надано суду протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2018 р. У вказаному протоколі свідок ОСОБА_46 заявила, що приблизно наприкінці вересня 2017 року о 14-00 год., невідомі чоловік та дівчина, знаходячись на ринку у м. Вільнянську купили жіночу куртку, яка коштувала 100 грн., при цьому розплатилися купюрою 200 грн. На фотознімку №4 вона впізнає невідому жінку, яка разом із хлопцем купили жіночу куртку чорного кольору, яка коштувала 100 грн., при цьому розплатилися купюрою, номіналом 200 грн.

У вказаному протоколі ОСОБА_46 чітко не зазначає, хто саме розплатився купюрою номіналом 200 грн. Водночас, під час судового розгляду суд безпосередньо допитавши ОСОБА_75 встановив, що їй підроблену купюру передав ОСОБА_17 .

Крім того, суд звертає увагу, що фактично обвинувачення ОСОБА_76 по цьому епізоду і не пред`явлено, так як в обвинувальному акті, після викладення обставин скоєння кримінального правопорушення, де потерпілою є ОСОБА_46 , вказано, що ОСОБА_18 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК України. Тобто, ні слідчим в обвинувальному акті не вказано за якою статтею КК України обвинувачується ОСОБА_72 по цьому епізоду, ні прокурором за п`ять років перебування даного кримінального провадження у суді не було уточнено обвинувачення відносно ОСОБА_71 в цій частині.

Достатніх доказів, які б вказували на участь ОСОБА_19 у скоєнні цього злочину, також суду надано не було: він хоча і знав, що у ОСОБА_17 перебувають підроблені грошові кошти, які він відмовився приймати від ОСОБА_18 , але чим розраховувався ОСОБА_17 під час купівлі куртки, йому достеменно відомо не було, так як останній не повідомляв, що придбав куртку для ОСОБА_71 за підроблену ОСОБА_18 банкноту. ОСОБА_19 під час купівлі куртки перебував в автомобілі, цього факту взагалі не бачив, на це вказує у своїх показаннях і ОСОБА_46 29.09.2017 року під час обшуку автомобіля у ОСОБА_17 також були вилучені справжні банкноти НБУ, що свідчить про те, що останній міг розраховуватися і оригінальними грошовими коштами, а обвинувачені ОСОБА_19 і ОСОБА_72 могли знати про це.

Про попередню домовленість та узгодженість протиправних дій ОСОБА_17 з обвинуваченими ОСОБА_77 та ОСОБА_19 по цьому епізоду також не було надано жодних доказів під час судового розгляду.

За таких обставин, коли потерпіла у судовому засіданні підтвердила, що саме ОСОБА_17 збув їй підроблену банкноту, відсутні достатні дані, які б вказували на те, що обвинувачені ОСОБА_72 і ОСОБА_19 знали або могли знати про підробленість зазначеної банкноти, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено обвинувачення ОСОБА_71 і ОСОБА_19 у скоєнні злочину, передбаченого ст.199 КК України відносно ОСОБА_31 у т.ч. з такою кваліфікуючою ознакою як «за попередньою змовою групою осіб».

Обвинувачення ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , яке визнане судом недоведеним по епізоду придбання продуктів харчування у ОСОБА_78 .

Потерпіла ОСОБА_32 до суду жодного разу не з`явилась, показань не надала, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 03.04.2023 р. на адресу суду надійшла заява за підписом потерпілої ОСОБА_32 про розгляд справи за її відсутністю. За інформацією прокурор потерпіла не змогла прибути до Комунарського районного суду м. Запоріжжя або до іншого суду для проведення відео конференції через віддаленість місця проживання (с. Антонівка, Вільнянського району, Запорізької області).

Як доказ винуватості обвинуваченої ОСОБА_20 у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_32 прокурором було надано суду протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2018 р. У вказаному протоколі потерпіла ОСОБА_32 заявила, що 29.09.2017 року, приблизно о 13 год. 30 хв. двоє невідомих: дівчина та чоловік знаходячись в магазині «продукти» розрахувалися за придбаний товар підробленою купюрою номіналом 500 грн. Вона впізнає дівчину, яка знаходячись в магазині «продукти» розрахувалася підробленною купюрою номіналом 500 грн.

Аналогічні показанням потерпіла ОСОБА_32 надала і під час пред`явлення їй фотознімків, серед яких була і фотографія ОСОБА_17 .

Тобто фактично під час пред`явлення ОСОБА_32 чітко не зазначає, хто саме розплатився купюрою номіналом 500 грн.

Враховуючи, що безпосередньо судом (у т.ч. під час попереднього (минулого) судового розгляду) потерпіла ОСОБА_32 допитана не була, тобто не надала тих відомостей, які зазначені у протоколах пред`явлення для впізнання, тому ці дані неможливо безпосередньо перевірити і вони не можуть мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст.95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 КПК України (обґрунтування цієї позиції судом надано вище).

Обвинувачена ОСОБА_72 під час судового засідання не визнала своєї винуватості за цим епізодом збуту підробленої банкноти, зазначивши, що саме ОСОБА_17 розраховувався за продукти харчування у магазині, а вона не знала про підробленість банкноти. Аналогічні показання надав суду і обвинувачений ОСОБА_17 .

Фактично винуватість ОСОБА_17 та ОСОБА_71 доводилася прокурором лише за наявності даних, вказаних потерпілою ОСОБА_32 під час пред`явлення їй для впізнання осіб на фотознімках. За таких обставин, коли вказані дані були визнані недопустимими доказами і вони взагалі не узгоджувалися з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено обвинувачення ОСОБА_71 у скоєнні злочину, передбаченого ст.199 КК України відносно потерпілої ОСОБА_78 .

Достатніх доказів, які б вказували на участь ОСОБА_19 у скоєнні цього злочину, також суду надано не було: він хоча і знав, що у ОСОБА_17 перебувають підроблені грошові кошти, які він відмовився приймати від ОСОБА_18 , але чим розраховувався ОСОБА_17 під час купівлі продуктів харчування, йому достеменно відомо не було, так як останній не повідомляв, що придбав продукти за підроблену ОСОБА_18 банкноту. ОСОБА_19 під час купівлі продуктів харчування перебував в автомобілі, цього факту взагалі не бачив, на це вказує і ОСОБА_32 у протоколі пред`явлення для впізнання по фотознімках, під час якого було впізнано ОСОБА_17 29.09.2017 року під час обшуку автомобіля у ОСОБА_17 також були вилучені справжні банкноти НБУ, що свідчить про те, що останній міг розраховуватися і оригінальними грошовими коштами, а обвинувачені ОСОБА_19 і ОСОБА_72 могли знати про це.

Про попередню домовленість та узгодженість протиправних дій ОСОБА_17 з обвинуваченими ОСОБА_77 та ОСОБА_19 по цьому епізоду також не було надано жодних доказів під час судового розгляду.

За таких обставин, коли обвинувачений ОСОБА_17 у судовому засіданні підтвердив, що саме він розраховувався з ОСОБА_32 підробленою банкнотою, відсутні достатні дані, які б вказували на те, що обвинувачені ОСОБА_72 і ОСОБА_19 знали або могли знати про підробленість зазначеної купюри, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено обвинувачення ОСОБА_71 і ОСОБА_19 у скоєнні злочину, передбаченого ст.199 КК України відносно ОСОБА_32 у т.ч. з такою кваліфікуючою ознакою як «за попередньою змовою групою осіб».

Обвинувачення ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , яке визнане судом недоведеним по епізоду придбання картоплі у ОСОБА_79 .

Свідок ОСОБА_54 під час судового розгляду, пояснив, що у кінці у вересня 2017 р. він здійснював продаж картоплі в смт. Новомиколаївка Запорізької області, де до нього підійшли два чоловіка - ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , які хотіли придбати картоплю. Хтось з них розрахувався банкнотою номіналом 500 грн., але він засумнівався у її справжності через її колір. У подальшому, ОСОБА_54 відмовився від отримання вказаної банкноти.

Обвинувачений ОСОБА_17 по даному епізоду збуту підробленої банкноти пояснив, що вони зупинилися у смт. Новомиколаївка, то він побачив, що з причепу чоловік продає картоплю. Він вирішив її придбати, тому попрохав ОСОБА_19 допомогти перенести її у багажник їхнього автомобіля. Коли він розрахувався купюрою номіналом в 500 грн., чоловік, який продавав картоплю, повернув купюру, зазначивши, що він її не прийме.

Обвинувачений ОСОБА_19 пояснив, що коли вони зупинилися у смт. Новомиколаївка, ОСОБА_17 захотів придбати картоплю, яку продавали з причепа. Останній попрохав його допомогти принести картоплю до їхнього автомобіля, тому він пішов з останнім. Коли ОСОБА_17 розрахувався з продавцем картоплі, останній йому повідомив, що у нього не має решти, тому повернув гроші ОСОБА_17 , після чого він пішов купляти собі каву.

Як доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_19 по цьому епізоду за ст.199 КК України прокурором було надано протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.09.2017 р., згідно яких свідок ОСОБА_54 , у присутності двох понятих, серед пред`явлених для впізнання осіб впізнав одного із чоловіків, які намагалися 29.09.2017 р. намагалась збути йому банкноту номіналом 500 грн., на фотографії № 3, яким згідно з протоколом є ОСОБА_19 .

Аналогічні показанням свідок ОСОБА_54 надав і під час пред`явлення йому фотознімків, серед яких була і фотографія ОСОБА_17 .

Враховуючи показання ОСОБА_34 під час судового розгляду, встановлено, що останній чітко не вказує, хто із чоловіків намагався розплатитися підробленою банкнотою.

Відповідно до вимог ч.6 ст.228 КПК України за необхідності впізнання може провадиться за фотознімками з додержанням вимог, зазначених у частинах першій та другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками виключає можливість у подальшому пред`явлення особи для впізнання.

Частиною 7 статті 228 КПК України передбачено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впивають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Аналіз даних протоколу пред`явлення для впізнання по фотознімках свідчить, що свідок ОСОБА_54 впізнав ОСОБА_19 по худорлявому обличчю, зачіскою на голові, широким бровам. Водночас, суд звертає увагу на фотографії статистів, які були надруковані у протоколі пред`явлення особи для впізнання, а саме: двоє чоловіків під №№ 1 та 4 взагалі не були схожими на ОСОБА_19 : були з круглими обличчями та іншими зачісками. Чоловік №2 мав іншу зачіску.

Крім того, єдина фотографія з ОСОБА_19 мала позаду певний фон, а саме: лінійку зросту, яка мається у чергових частинах поліції, де фотографують затриманих осіб. З цієї фотографії, на думку суду можливо зробити висновок, що така особа є затриманою. Таким чином, фотографія, на якій був зображений ОСОБА_19 суттєво відрізнялася від інших фотографій. Вказаний фон міг суттєво вплинути на сприйняття зображення свідком ОСОБА_80 .

Згідно з вимогами ст.86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, вважаю, що дані отримані під час пред`явлення обвинуваченого ОСОБА_19 для впізнання свідком ОСОБА_81 є недопустимими доказами, оскільки вони отримані з порушенням вимог кримінального процесуального закону, отже не можуть бути використані для прийняття процесуального рішення, а суд не може на них посилатись при ухваленні вироку.

ОСОБА_72 під час судового розгляду зазначила, що вона у той час, коли ОСОБА_82 та ОСОБА_19 намагалися придбати картоплю, перебувала у машині разом із ОСОБА_29 . Цей факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_34 та обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_19 . Тобто, судом встановлено, що фактично ОСОБА_72 не приймала участі у спілкуванні зі свідком ОСОБА_81 та не намагалася у нього придбати картоплю.

Достатніх доказів, які б вказували на участь ОСОБА_19 у скоєнні цього злочину, також суду надано не було: він хоча і знав, що у ОСОБА_17 перебувають підроблені грошові кошти, які він відмовився приймати від ОСОБА_18 , але чим розраховувався ОСОБА_17 під час намагання придбати картоплю, йому достеменно відомо не було.

Про попередню домовленість та узгодженість протиправних дій ОСОБА_17 з обвинуваченими ОСОБА_77 та ОСОБА_19 по цьому епізоду також не було надано жодних доказів під час судового розгляду.

За таких обставин, коли обвинувачений ОСОБА_17 у судовому засіданні підтвердив, що саме він розраховувався з ОСОБА_81 підробленою банкнотою, відсутні достатні дані, які б вказували на те, що обвинувачені ОСОБА_72 і ОСОБА_19 знали або могли знати про підробленість зазначеної купюри, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено обвинувачення ОСОБА_71 і ОСОБА_19 у скоєнні злочину, передбаченого ст.199 КК України відносно ОСОБА_34 у т.ч. з такою кваліфікуючою ознакою як «за попередньою змовою групою осіб».

У рішенні по справі «S.W. проти Сполученого Королівства» від 22.11.1995 року Європейський суд з прав людини наголосив, що будь-яке правопорушення має бути чітко визначене в законі; такій вимозі відповідає стан, коли особа може знати з формулювання відповідного припису, а за потреби - за допомогою його тлумачення судом, за які дії або бездіяльність її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності (пункт 35).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.12.1988 року у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» вказав, що пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що особа вчинила інкримінований їй злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь обвинуваченого.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій (аналогічна позиція міститься у постанові Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 21.01.2020 року (справа № 754/17019/17).

При цьому поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (аналогічна позиція викладена у постанові Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 09.04.2020 року ( справа № 761/43930/17).

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

За ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, суд дійшов до висновку про те, що зазначені вище докази є такими, які не є достатніми для доведення наявності складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України в діях ОСОБА_20 та ОСОБА_19 .

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Положенням ч.1 ст.373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно до роз`яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності з ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Отже, враховуючи наведене в мотивувальній частині вироку, з урахуванням вимог ст. 94 КПК України, тобто оцінивши за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено, що в діях ОСОБА_20 є склади кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України, тому обвинувачена підлягає виправданню на підставі вимог п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_19 вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст.199 КК України на підставі вищевикладених обставин.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_19 є щире каяття у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та сприяння його розкриттю.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_17 , є рецидив злочинів. Наявність такої обставини як вчинення злочину організованою групою (про що було зазначено в обвинувальному акті), під час судового розгляду не підтвердилася.

Згідно обвинувальних актів відносно ОСОБА_18 органом досудового розслідування взагалі не зазначено жодних обставин, що обтяжують покарання, відносно ОСОБА_19 тільки вчинення злочину організованою групою. Враховуючи вимоги ст.337 КПК України (судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення), факт виправдування ОСОБА_19 за епізодом скоєння злочину у складі організованої групи, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , судом не встановлено.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, судова колегія враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 злочинів, які відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжкими (ч.ч. 1,2 ст.199 та ч.4 ст.185 КК України), та вчинення ОСОБА_19 ще і кримінального проступку; суспільну небезпечність та характер скоєних кримінальних правопорушень.

Також, судом враховуються особи обвинувачених:

- ОСОБА_17 : раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, корисливих у т.ч. тяжких злочинів, судимість за які не погашена та не знята; злочин скоєно під час умовно-дострокового звільнення (звільнився з виправної колонії 30.03.2017 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 15 днів і вже через 6 місяців знову скоїв кримінальне правопорушення); має постійне місце проживання та реєстрації; не одружений; працював, але неофіційно; на утриманні не має жодної особи; на обліках у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває (перебував на обліку у лікаря нарколога у період з 20.07.1995 по 20.10.1997 року, з 01.09.2006 року по 20.11.2009 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності); відносно останнього у Шевченківському та Орджонікідзевських районних судах м. Запоріжжя перебувають кримінальні провадження за аналогічні кримінальне правопорушення;його вік та здоров`я; завдану потерпілим матеріальну шкоду добровільно не відшкодував; за місцем мешкання характеризується позитивно; висновок від 17.01.2018 р. № 19, згідно з яким ОСОБА_17 у період здійснення інкримінованих йому правопорушень ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а 29.09.2017 р. перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує;

- ОСОБА_18 : раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, корисливих у т.ч. тяжких злочинів, судимість за які не погашена та не знята; має постійне місце проживання та реєстрації; одружений; працював, але неофіційно; на обліках у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває (перебував на обліку у лікаря нарколога у період з 01.03.2011 по 15.03.2012 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, вживання з шкідливими наслідками); відносно останнього у Шевченківському та Орджонікідзевських районних судах м. Запоріжжя перебувають кримінальні провадження за аналогічні кримінальне правопорушення;його вік та здоров`я; за місцем мешкання характеризується посередньо; з листопада 2017 року по жовтень 2018 року перебував у розшуку;

- ОСОБА_19 : раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, корисливих у т.ч. тяжких злочинів, судимість за які не погашена та не знята; має постійне місце проживання та реєстрації; одружений; має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_83 , 2017 року народження та батька - ОСОБА_19 , 1951 року народження; працював, але неофіційно, є можливість та бажання подальшого працевлаштування, є волонтером громадської організації; на обліках у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває (перебував на обліку у лікаря нарколога у період з 08.06.2007 по 18.11.2008 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Вживання з шкідливими наслідками, станом на 20.11.2017 року перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання каннабіноїдів, опіоїдів, психостимуляторів та алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками); завдану потерпілому ОСОБА_26 матеріальну шкоду не відшкодував; його вік та здоров`я (діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання ПАР - метадон, алкоголь, протипоказань щодо утримання в СІЗО, не має); за місцем мешкання характеризується негативно, за місцем роботи у ГО «Пора» - позитивно.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Враховуючи особистість ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих (за винятком у ОСОБА_19 за ч.1 ст.309 КК України) та наявність у ОСОБА_17 обтяжуючої обставини покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинувачених можливо лише в умовах ізоляції їх від суспільства - в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду, призначення обвинуваченим такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, судом враховується, що ОСОБА_17 та ОСОБА_19 неодноразово суди під час призначення остаточного покарання (за судимості які не погашені та не зняті) приєднували невідбуту частину покарання, призначене за попередніми вироками у зв`язку з тим, що останні скоювали кримінальні правопорушення під час випробування або умовно-дострокового звільнення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації всього їхнього особистого майна.

ОСОБА_17 остаточне покарання необхідно призначити за правилами ст.ст. 71,72 КК України, враховуючи, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2014 р. ОСОБА_17 засуджено за ч.2 ст. 186 та на підставі ст. 71 КК України остаточно визначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнено від покарання умовно-достроково - 30 березня 2017 р., а не відбутий строк становить 1 рік 3 місяці 15 днів, та в період умовно-дострокового звільнення обвинувачений вчинив новий злочин.

Враховуючи вимоги п.2 ч.1 ст.80 КК України, дату скоєння ОСОБА_19 кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (23.07.2022 року) та призначення ОСОБА_19 покарання у виді обмеження волі, останній підлягає звільненню від відбування покарання за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Покарання за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_19 призначається покарання з урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, так як до постановлення цього вироку він був 03.07.2023 року засуджений Запорізьким районним судом Запорізької області. Враховуючи, що на час вироку відсутні данні із слідчого ізолятора про виконання покарання по вказаному вироку, тому суд не має можливості зарахувати його до покарання, призначеного цим вироком.

З урахуванням відсутності виняткових обставин, суд не вбачає підстав для застосування вимог ч.3 ст.377 КПК України та вважає за необхідне залишити запобіжний захід ОСОБА_19 - тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили.

Також, на думку суду, обвинуваченим необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у період з 19.11.2018 року по 15.02.2022 року (включно), а ОСОБА_19 з 05.12.2022 року по день набрання цим вироком законної сили, виходячи з приписів ч.5 ст.72 КК України.

Згідно відомостей про судимість обвинуваченого ОСОБА_17 , останній був засуджений 19.01.1990 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.81 КК України (редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки.

Крім того, ОСОБА_18 згідно відомостей про судимість також був засуджений: 13.101997 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.143 КК України (редакції 1960 року) до 1 року 7 місяців 7 днів позбавлення волі; 28.09.2010 року Красногвардійським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.396 КК України до 1 року 5 місяців обмеження волі.

Водночас, вказані відомості слідчий не зазначив в обвинувальних актах. Врахування обвинуваченим цих судимостей погіршить їх становище, тому на думку колегії суддів, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не є судимими за вказаними кримінальними правопорушеннями.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду.

Потерпілими ОСОБА_73 , ОСОБА_53 та ОСОБА_32 заявлено цивільні позови про стягнення з ОСОБА_20 та ОСОБА_17 майнової шкоди в сумі 500 грн., 200 грн. та 500 грн., відповідно.

Враховуючи, що вина ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, де потерпілою є ОСОБА_32 , доведена повністю, суд дійшов висновку про задоволення позову останньої.

З урахуванням того, що по факту кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_36 є потерпілою, вина обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_20 не доведена, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_74 .

Під час судового розгляду було встановлено, що злочинними діями ОСОБА_17 було спричинено шкоду у розмірі 200 грн. не потерпілій ОСОБА_59 , а свідку ОСОБА_55 , тому у задоволенні позову ОСОБА_31 суд також відмовляє.

Потерпілим ОСОБА_26 також було заявлено цивільний позов про стягнення з винних осіб 6 200 грн. матеріальної шкоди. Оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_26 , на думку суду, доведена повністю, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог останнього.

Процесуальні витрати згідно обвинувальних актів у кримінальних провадженнях:

- за ч.2 ст.309 КК України складають 1144 грн. за залучення експерта на проведення судової хімічної експертизи;

- за ч.4 ст.195 КК України складають 377 грн. 56 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи;

- за ч.2 ст.199 КК України складають 37 784 грн. 68 коп. за залучення експертів на проведення судово-технічних експертиз документів, судових молекулярно-генетичних та хімічних експертиз.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідками про витрати на проведення експертиз), тому суд вирішує про стягнення з обвинувачених: ОСОБА_19 витрат у сумі 1521, 56 грн. на користь держави; ОСОБА_28 , ОСОБА_19 та ОСОБА_84 витрат у сумі 37 784 грн. 68 коп. на користь держави у солідарному порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладені ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2018 року по даному кримінальному провадженню, судом скасовуються. Водночас, грошові кошти, що належать обвинуваченому ОСОБА_18 і зазначені у вказаній ухвалі суду підлягають зверненню у дохід держави, так як судом останньому призначено додаткове покарання у виді конфіскації усього майна.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 395 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_17 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.199 КК України (по епізоду, де є потерпілою ОСОБА_36 ) - виправдати у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_17 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2014 року і остаточно ОСОБА_17 призначити покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_17 обчислювати, починаючи з дня приведення вироку до виконання.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_17 строк його попереднього ув`язнення з 19.11.2018 року по 15.02.2022 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_18 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199; ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України (по епізодах, де є потерпілими є ОСОБА_36 , ОСОБА_26 , ОСОБА_46 , ОСОБА_32 та свідком ОСОБА_54 ) - виправдати у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_18 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_18 обчислювати, починаючи з дня приведення вироку до виконання.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_18 строк його попереднього ув`язнення з 19.11.2018 року по 15.02.2022 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_19 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.309, ч.4 ст.185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.199 КК України у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Враховуючи вимоги п.2 ч.1 ст.80 КК України звільнити ОСОБА_19 від відбування покарання за ч.1 ст.309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_19 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 03.07.2023 року більш суворим, призначеним цим вироком ОСОБА_19 остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_19 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_19 строк його попереднього ув`язнення з 05.12.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_19 залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили.

ОСОБА_20 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199; ч.2 ст.27, ч.2 ст. 15 ч.3 ст.199 КК України, виправдати у зв`язку з не доведеністю в її діяннях складів вказаних кримінальних правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_19 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1521 (одну тисячу п`ятсот двадцять одну) грн. 56 коп. за залучення експертів на проведення судових хімічної та товарознавчої експертиз.

Стягнути солідарно з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 37 784 (тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 68 коп. за залучення експертів на проведення судово-технічних експертиз документів, судових молекулярно-генетичних та хімічних експертиз.

У задоволенні цивільних позовів ОСОБА_31 , ОСОБА_69 про солідарне стягнення з ОСОБА_17 та ОСОБА_20 майнової шкоди в сумі 200 (двісті) грн. та 500 (п`ятсот) грн., відповідно - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_26 про стягнення майнової шкоди в сумі 6200 (шість тисяч двісті) грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_26 6 200 (шість тисяч двісті) грн. майнової шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_32 про солідарне стягнення з ОСОБА_17 та ОСОБА_20 майнової шкоди в сумі 500 (п`ятсот) грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_17 користь ОСОБА_85 - 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. майнової шкоди.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2018 р. - скасувати.

Речові докази:

1) підроблені грошові кошти різних номіналів, вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , а саме:

- банкноту номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ФЖ 4100095/ФЖ 410095 у кількості 1 шт.;

- банкноту номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером НВ 6801361 у кількості 1 шт.;

- банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ГЖ5419002 у кількості 3 шт.;

- банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЗЯ6018935 у кількості 3 шт.;

- банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЖН8001480 у кількості 2 шт.;

- банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ВФ3034569 у кількості 4 шт.;

- банкноту номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ХЮ5795310 у кількості 1 шт.;

- банкноту номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЯМ3278061 у кількості 1 шт.;

- банкноту номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЗЯ6018935 у кількості 2 шт.,

- один аркуш паперу з зображенням зворотної сторони банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ФЖ 4100095/ФЖ 410095;

- двадцять аркушів паперу з зображенням лицьової сторони банкноти номіналом 500 грн., долучені до матеріалів кримінального провадження - знищити;

2) аркуші паперу, із зображенням захисних стрічок, водяних знаків, купюр номіналом 500,100,50 та 200 грн.; банківськими стрічками (усього на 33 аркушах), вилучених під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , долучені до матеріалів кримінального провадження - знищити;

3) підроблені грошові кошти різних номіналів, вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки «Шевроле» модель «Авео» д.н. НОМЕР_1 , а саме:

- банкноту номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером И0702000/И077260 у кількості 1 шт.;

- банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ХЕЕ 999992/ХЕЕ 9997992 у кількості 6 шт.;

- банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ 999992/ХЕХЕ 99922 у кількості 3 шт.;

- банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ВЛ 4220118 у кількості 8 шт.;

- банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ФЖ 4100095 у кількості 9 шт.;

- банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером НВ 6801361 у кількості 10 шт., долучені до матеріалів кримінального провадження - знищити;

4) підроблені грошові кошти видані ОСОБА_86 - грошова купюра номіналом 500 грн., серія №НВ 6801361, долучена до матеріалів кримінального провадження - знищити;

5) підроблені грошові кошти видані ОСОБА_32 - грошова купюра номіналом 500 грн., серія №ФЖ 410095/ФЖ 4100095, долучена до матеріалів кримінального провадження - знищити;

6) підроблені грошові кошти видані ОСОБА_49 - грошова купюра номіналом 200 грн., серія №ЖН 8001480, передані на відповідальне на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Запорізькій області - знищити;

7) підроблені грошові кошти видані ОСОБА_73 - грошова купюра номіналом 500 грн., серія №БН 7950079, долучена до матеріалів кримінального провадження - знищити;

8) підроблені грошові кошти видані на запит НБУ в Запорізькій області, які їм надав ОСОБА_26 , а саме: банкноти:

- номіналом 500 грн., зразка 2011 року із серійним номером И077260/И0702000 у кількості 3 шт.;

- номіналом 500 грн., зразка 2015 року, із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997207 у кількості 1 шт.;

- номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕЕ9997992 у кількості 4 шт.;

- номіналом 500 грн., зразка 2015 року із серійним номером ХЕЕ999992/ХЕХЕ99922 у кількості 4 шт.;

- номіналом 200 грн., зразка 2014 року із серійним номером МАА006А0М/МАА000А0М у кількості 1 шт., долучені до матеріалів кримінального провадження - знищити;

9) вилучену під час обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , фотокопію паспорта на ім`я ОСОБА_18 Серія НОМЕР_3 на 3 арк., долучену до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

10) вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , а саме: 1) мобільний телефон в корпусі чорного кольору «Nokia» із сім картою «Водафон» - НОМЕР_4 (IMЕI НОМЕР_5 ); 2) мобільний телефон «Самсунг SGH-D900» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_6 , без сім картки; 3) мобільний телефон «Сименс А59» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 , без сім картки; 4) мобільній телефон «Нокіа 820.1» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_8 , без сім картки; 5) мобільний телефон «Самсунг SGH-D880» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , без сім картки.; 6) мобільний телефон «Самсунг дуос», в корпусі сіро-чорного кольору з сім карткою (№ НОМЕР_11 ) НОМЕР_12 ; 7) мобільний телефон «Самсунг SGH-C140» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_13 , без сім картки; 8) мобільний телефон чорного кольору «Nokia Lumia 928» (IMEI: НОМЕР_14 ) без сім карт; 9) мобільний телефон «Microsoft» в корпусі білого кольору, ІМЕІ- НОМЕР_15 , НОМЕР_16 з сім картами НОМЕР_17 , НОМЕР_18 ; 9) мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_19 , ІМЕІ НОМЕР_20 ; 10), мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору без задньої кришки, ІМЕІ НОМЕР_21 ; 11) батарея від мобільного телефону «Нокіа» в кількості 2 шт.; 12) батарея від мобільного телефону «Самсунг» в кількості 1 шт.; 13) сім карти в кількості 8 шт., а саме: Сім карта НОМЕР_22 ; Сім карта НОМЕР_23 ; Сім карта НОМЕР_24 ; Сім карта НОМЕР_25 ; Сім карта НОМЕР_26 ; Сім карта НОМЕР_27 ; Сім карта НОМЕР_28 ; Сім карта без номеру (міні); 14) сім карти в кількості 14 шт.; 15) модем «VERIZON wireless» в корпусі чорного кольору; 16) лампа №KM-6668C 1612; 17) принтер «EPSON L800» номер - НОМЕР_29 ; 18) ноутбук «ASUS» №RS41U в корпусі чорного кольору; 19) флеш носій чорного кольору «Трансенд» 16 гб; 20) флеш носій 32 гб; 21) флеш носій 2.0 (перехідник); 22) флеш носій «мікро сд» 2 гб.; 23) жорсткий диск в корпусі сірого кольору; 24) відкрита пачка паперу з чистими аркушами формату А5; 25) ключ з №18; 26) флакони лаку «Wellaflex» в кількості 19 шт.; 27) клей тюбики в кількості 45 шт., передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Запорізькій області - повернути обвинуваченому ОСОБА_18 , а у разі відмови від отримання - знищити;

11) вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , а саме: вирізки з написами (цифрові написи) для плівки на підроблених грошових коштах в кількості 49 шт.; аркуші паперу з зображенням облич (вирізані) 106 шт.; два аркуші паперу з зображенням облич людини; аркуші формату А4 з відображенням купюр номіналом 100 грн. в кількості 6 шт. (аркуші); аркуші формату А4 з відображенням купюр номіналом 200 грн. та 500 грн. в кількості 81 шт. (аркуші); заготовки знаків для грошових коштів.; два аркуші формату А4 з відображенням 500 грн., водні знаки для грошей; аркуш А4 з відображенням стрічки для купюр з печаткою «Ощадбанк»; канцелярські прибори для виготовлення підроблених грошей; шліфувальна еластична губка в кількості 10 шт.; папки з написами та еластичні губки; дві ємності - приладдя для куріння; аркуші формату А4 з зображеннями грошей, які були вилучені в ванній кімнаті з води, та належним чином упаковані; аркуш паперу формату А4 на якому маються рукописні записи у правому верхньому куті: «500 готов, 100%. Ярк +6, контр+10, нас+20, желт+25», з одного боку якого є три кольорових зображення лицьової сторони банкноти номіналом 500 гривень НБУ, з іншого боку є три кольорових зображення зворотної сторони банкноти номіналом 500 гривень НБУ із серійним номером УЗ 2681196, 2015 р.в., передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Запорізькій області - знищити;

12) 1 аркуш паперу форматом А4 - заготовка для грошових коштів номіналом 500 грн., що знаходиться в матеріалах кримінального провадження (т.5 а.с. 162) - знищити;

13) документи, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: довідку №2281/1832 замість військового квитка на ім`я ОСОБА_19 (оригінал), довідку Заводського РС №1-54/08 - інформація про засудженого ОСОБА_19 , долучені до матеріалів кримінального провадження - повернути ОСОБА_19 , а у разі відмови від отримання - залишити в матеріалах кримінального провадження;

14) предмети, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: 1.DVD-RW диск в білому конверті без написів об`ємом 4,7 гб., на якому містяться файли з фотографіями та відеозаписами зі святкування весілля; 2. DVD-R диск без конверту з написом маркером чорного кольору $, об`ємом 4,7 гб., на якому містяться файли з відеозаписами (фільми), та картинками на різну тематику (не грошові купюри); 3. DVD-R диск в білому конверті з написом «Smart Wind $» об`ємом 4,7 гб., на якому містяться файли з папками «ФОТО», «Моя Музыка», «Мои рисунки», «Мои відеозаписи», «Nokia», «201001». 4. DVD-R диск з написом «?» в білому конверті «не стирать» «пустой» об`ємом 4,7 гб., на якому файли відсутні.5. DVD-R диск в білому конверті з написом «программы Wind $» об`ємом 4,7 гб., на якому містяться файли з особистими фотографіями ОСОБА_18 ; 6. Зошит в лінію «мрії збуваються» синього кольору на 4 арк., в якому містяться записи рукописні, ручкою синього кольору з інформацією про принтер Епсон L800, Епсон PX730, краски до нього, номери телефонів; 7.Аркуш паперу з записом олівцем про картридж для принтеру; 8. Ухвала про призначення підготовчого судового засідання за обвинуваченням ОСОБА_19 від 04.03.2014 (оригінал); 9. Фотографія з зображенням ОСОБА_18 , який малює картину; 10. Пергаментні аркуші паперу білого кольору в кількості 13 шт.; 13. Довідка про звільнення ОСОБА_19 №04357 на 1 арк.;11. Фотокопія паспорта ОСОБА_18 НОМЕР_3 на 2 арк.;12. Матеріали до клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_18 у кримінальному провадженні за №0000022 за ч.2 ст.199 КК України на 98 арк.; 13. Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000128 відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_87 та ОСОБА_88 від 30 червня 2016 на 28 арк.; 14. Копії матеріалів кримінального провадження №0000022 на 79 арк.; 15. Довідка про наявність судимостей на ОСОБА_18 на 1 арк.; 16.Клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 19.04.2014 на 7 арк.;17. Протокол обшуку від 24.02.2016 на 7 арк.; 18.Фотокартка ОСОБА_19 (4 фото на 1 арк.); 19. Супровідний лист №17/1-1217-16 на 1 арк.; 20. Перша сторінка повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_18 на 1 арк.; 21. МФУ (принтер) «HP DESKJET F2489» без картриджів, передані на відповідне на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Запорізькій області - повернути обвинуваченому ОСОБА_18 , а у разі відмови від отримання - знищити;

15) грошові кошти, вилучені 29.09.2017 в ході обшуку автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 , які належать обвинуваченому ОСОБА_17 : банкнота номіналом 100 грн., 2014 року випуску, із серійним номером СЄ 0221591; банкнота номіналом 100 грн., 2005 року випуску, із серійним номером КГ 4471292; банкнота номіналом 100 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ТА 8894169; банкнота номіналом 100 грн., 2011 року випуску, із серійним номером МР 4135457; банкнота номіналом 100 грн., 2011 року випуску, із серійним номером МГ 7393001; банкнота номіналом 50 грн., 2014 року випуску, із серійним номером СЖ 8185266; банкнота номіналом 50 грн., 2013 року випуску, із серійним номером ПЕ 1246752; банкнота номіналом 20 грн., 2013 року випуску, із серійним номером СЄ 6108089; банкнота номіналом 20 грн., 2013 року випуску, із серійним номером ТД 8392223; банкнота номіналом 10 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХГ 9255789; банкнота номіналом 10 грн., 2013 року випуску, із серійним номером ПЄ 9205926; банкнота номіналом 10 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХГ 4604522; банкнота номіналом 2 грн., 2013 року випуску, із серійним номером СЕ 2589204; банкнота номіналом 1 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ПД 1090943; банкнота номіналом 1 грн., 2014 року випуску, із серійним номером УГ 6487934; банкнота номіналом 1 грн., 2014 року випуску, із серійним номером УГ 0950555; банкнота номіналом 1 грн., 2014 року випуску, із серійним номером УГ 5447797, передані на зберігання до установи банку через відповідальну особу УФЗБО ГУНП в Запорізькій області - звернути в дохід держави;

16) грошові кошти, вилучені 30.09.2017 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_11 , які належать обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : банкнота номіналом 50 грн., 2014 року випуску, із серійним номером УМ 7743248; банкнота номіналом 20 грн., 2013 року випуску, із серійним номером ТЖ 4249229; банкнота номіналом 10 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ЦЄ 3547196; банкнота номіналом 5 грн., 2013 року випуску, із серійним номером ТД 8934742; банкнота номіналом 5 грн., 2015 року випуску, із серійним номером УЛ 8556766; банкнота номіналом 5 грн., 2005 року випуску, із серійним номером ЄД 8060626; банкнота номіналом 5 грн., 2013 року випуску, із серійним номером ПГ 9105754; банкнота номіналом 2 грн., 2013 року випуску, із серійним номером СБ 6978488; банкнота номіналом 2 грн., 2011 року випуску, із серійним номером РД 2905802; банкнота номіналом 2 грн., 2011 року випуску, із серійним номером ПГ 9562558; банкнота номіналом 2 грн., 2013 року випуску, із серійним номером ТА 1676015; банкнота номіналом 1 грн., 2011 року випуску, із серійним номером КЕ 5275807; банкнота номіналом 1 грн., 2014 року випуску, із серійним номером УФ 9461982; банкнота номіналом 500 грн., 2014 року випуску, із серійним номером СИ 0729328; банкнота номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХГ 8892436; банкнота номіналом 200 грн., 2007 року випуску, із серійним номером ЕИ 7996120; банкнота номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером СЖ 2201425; банкнота номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером УН 3937339; банкнота номіналом 200 грн., 2011року випуску, із серійним номером КА 7994062; банкнота номіналом 200 грн., 2011 року випуску, із серійним номером КД 6374545; банкнота номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером СЛ 5495374; банкнота номіналом 50 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ТА 2854441; банкнота номіналом 50 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ФЄ 9258382; банкнота номіналом 50 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ТА 3755062; банкнота номіналом 50 грн., 2014 року випуску, із серійним номером УВ 4924536; банкнота номіналом 50 грн., 2014 року випуску, із серійним номером СЖ 6900714; банкнота номіналом 1000 рублів, із серійним номером КК 4106635; банкнота номіналом 1000 рублів, із серійним номером БС 8946880, передані на зберігання до установи банку через відповідальну особу УФЗБО ГУНП в Запорізькій області - звернути в дохід держави;

17) особливо небезпечний наркотичний засіб КАНАБІС , масою 33,266 г в перерахунку на суху речовину та 7 рослин роду коноплі та фрагмент полімерної пляшки коричневого кольору з обрізаним дном, вмонтованого в дерев`яну оправу, порожнистого металевого циліндрі з перфорованим дном та зрізаного порожнистого металевого конуса, в центр якого вмонтовано металевий наперсток з перфорованим дном, передані на зберігання до камери схову речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити;

18) оптичний диск фірми «Omega», на якому мається файл «відеозапис 1» з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_10 , долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (судового).

19) мобільний телефон «IPhone XS Max», що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_35 - залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору та захисникам.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні під час його оголошення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3