Справа №760/978/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про продовження строку тримання під вартою

(повний текст)

10 липня 2023 р. м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, дані про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011732 від 11.10.2017 р. клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на взяття на поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 р. обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23 липня 2023 р. включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Прокурор подала суду письмове клопотання, в якому просила продовжити строк перебування під вартою обвинуваченого.

Прокурор в черговий раз зазначила, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування оскільки він відразу після вчинення злочину вчинив дії, направленні на приховування факту вчинення вказаного кримінального правопорушення, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, попросив свого товариша сховати викрадений автомобіль, оскільки його може розшукувати поліція, та пояснив, що йому на певний час треба зникнути, до місця свого проживання та роботи не повернувся, не забрав з місця роботи належні йому, що свідчить про те, що ОСОБА_5 переховувався від правоохоронних органів, у зв`язку із чим, 29.11.2018 ОСОБА_5 було оголошено в розшук в межах України, а після встановлення факту, що він залишив Україну 28.12.2018 його оголошено в міжнародний розшук.

В клопотанні прокурор зазначає, що ОСОБА_5 не має місця реєстрації у межах міста Києва, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, до моменту затримання існував за рахунок випадкових підробітків та коштів, які йому перераховувала його мати. Крім цього, за місцем реєстрації ОСОБА_5 не проживає, що може ускладнити його виклик для участі у судових засіданнях, або ж взагалі сприяти його ухиленню від явки у суд, а в подальшому ухиленню від кримінальної відповідальності.

Прокурор зазначає, що оскільки судовий розгляд розпочатий спочатку, обвинувачений може впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. Даний вплив може сприяти уникненню обвинуваченим кримінальної відповідальності.

На той факт, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інший злочин, вказує те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину і усвідомлюючи це обвинувачений ОСОБА_5 може намагатися знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають значення у кримінальному провадженні, а також вважає, що ОСОБА_5 може також вчиняти інші кримінальні правопорушення насильницького та матеріального характеру, оскільки залишив роботу, не має постійного джерела доходів.

Виходячи із цього прокурор просив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжити.

Захисник та обвинувачений проти задоволення клопотання заперечували. Захисник вказав, що він заперечує проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та просить передати його на поруки. Так, він суду заяву полковника Збройних сил Чеченської республіки Ічкерія, командира батальйону Гелаєвського полку спеціального призначення БОРЗ, ОСОБА_6 , в якій він згоден взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_5 та просить змінити йому запобіжний захід.

Захисник також вказав, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, має в Києві дружину. Захисник вказав, що обвинувачений має травми та йому необхідне відновлення, а в умовах СІЗО це є неможливим

Виходячи із зазначеного, захисник просив суд змінити йому вид запобіжного заходу на особисту поруку.

Обвинувачений захисника підтримав, просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, а клопотання захисника задовольнити.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачують ОСОБА_5 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Оскільки судовий розгляд за клопотанням сторони захисту розпочався спочатку, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу частково відновилися, а з минулого судового засідання не зменшилися. Наразі ОСОБА_5 може переховуватись від суду, може впливати на свідків, зникнути та перебувати тривалий час у розшуку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законодавством передбачена максимальна міра покарання, а тому судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.

Крім того, враховуючи те, що судовий розгляд розпочато спочатку, виникла необхідність нового допиту свідків, тому суд вважає, що перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на них та такими діями вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (пункт 44 рішення від 18 грудня 2012 р. по справі Сопин проти Російської Федерації), «Суд повторює, що виправданий страх помсти, часто може бути достатнім для того, щоб залякані свідки відмовилися від участі в кримінальному процесі в цілому».

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд розпочатий спочатку, ризики із минулих судових засідань не зменшилися. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Суду не надано достатніх доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання, суттєво зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Так, суду вкотре не надано документів, щоб підтверджували факт суттєвого погіршення здоров`я обвинуваченого, а також той факт, що лікування можливе лише за межами СІЗО.

Також суду не надано будь-яких документів, що б підтверджували неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду до обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи клопотання захисника про передачу ОСОБА_5 під особисту поруку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 КПК України, кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Суд з повагою відноситься до всіх захисників України від збройної агресії РФ, разом з тим констатує, що ОСОБА_7 не є медійною персоною, особисті його якості суду невідомі, а тому суд не може знати, чи заслуговує дана особа на особливу довіру.

Крім того, як з`ясувалося під час судового розгляду поручитель не є громадянином України, наразі не має посвідки на проживання в Україні та не надав документів, щоб підтверджували, що він є військовослужбовцем Збройних сил України.

За таких обставин суд не може передати обвинуваченого на поруки.

Крім того, розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , можливість переховуватись від суду, а тому не вбачає підстав для застосування інших запобіжних заходів.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває достатньо довго з об`єктивних причин, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я.

Таким чином, на даний час суду не надано достатніх доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання, суттєво зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини. Таким чином, суд не визначає розмір застави.

Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 07 вересня 2023 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошується 14 липня 2023 р.

Суддя ОСОБА_1