Справа № 358/559/22 Провадження № 1-кп/358/32/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного

характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі в режимі відеоконференції із Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» Спеціалізований підрозділ з надання психіатричної допомоги», клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №00000279 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2022 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, пенсіонера, вдівця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого частиною першою ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2022 року до Богуславського районного суду Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 00000279 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2022 відносно ОСОБА_4 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого частиною першою ст. 115 КК України.

Згідно ухвали Богуславського районного суду Київської області від 20 липня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Відносно ОСОБА_4 , який вчинив суспільно-небезпечного діяння передбачене частиною першою ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ухвали суду від 04 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на строк 60 днів, тобто до 02 липня 2023 року включно.

15 серпня 2023 року до Богуславського районного суду Київської області у кримінальному провадженні № 00000279 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2022 відносно ОСОБА_4 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого частиною першою ст. 115 КК України, надійшло клопотання прокурора Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме поміщення до КНП (Київської міської державної адміністрації), розташованого за адресою: Київська обл., Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Павлова, 7, строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до висновків судово-психіатричних експертів № 146 від 08.06.2022 та № 181 від 13.07.2022 ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами; ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в даний час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 . Оскільки строк запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, закінчується 02.07.2023, але на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, то на думку прокурора, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у ньому, та просив його задовольнити. Мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно особи, щодо якої можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру не з`явилося, тому на думку прокурора продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Особа, відносно якої вирішується питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 , який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, в процесі оголошення прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу заперечував проти розгляду справи без участі його захисника ОСОБА_7 , та покинув судове засідання, вийшовши із приміщення, в якому він знаходився.

В судовому засіданні на обговорення поставлено питання щодо можливості подальшого проведення розгляду клопотання за відсутності особи, відносно якої вирішується питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 висловили думку про можливість подальшого розгляду за відсутності ОСОБА_4 , враховуючи, що судом були створені належні умови для участі ОСОБА_4 у судовому засіданні у режимі відеоконференції та введенням в Україні воєнного стану, розглянути заявлене ним клопотання за відсутності ОСОБА_4 та за участі адвоката залученого до участі на одну процесуальну дію, а саме вирішення питання щодо доцільності продовження застосування запобіжного заходу.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, дійшов наступних висновків.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан, який в подальшому було продовжено кілька разів, зокрема востаннє до 15 листопада 2023 року.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно статті 122 цього закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

За таких обставин, суд з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та враховуючи те, що судом були створені належні умови для участі особи, відносно якої вирішується питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 у судовому засіданні у режимі відеоконференції, та забезпечено його право на захист, проте ОСОБА_4 , на власний розсуд вирішив покинути судове засідання, а також враховуючи що в Україні запроваджено правовий режим воєнного стану, суд ухвалив проводити подальший розгляд клопотання прокурора за відсутності ОСОБА_4 .

Заслухавши заявлене прокурором клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження та враховуючи позицію захисника, який заперечував, щодо задоволення клопотання прокурора та зазначив, що ризики наведені стороною обвинувачення не є обґрунтовані та носять виключно суб`єктивний характер, тому просив, змінити запобіжний захід на більш м`якший, а саме на домашній арешт, у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, суд прийшов до наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосований судом запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Статтею 508 КПК України визначено, що передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Відповідно до ч. 3 ст. 508 КПК України застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно з загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 146 від 08.06.2022 ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами. Під час скоєння інкримінованих йому дій ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 в даний час страждає на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами. ОСОБА_4 в даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. ОСОБА_4 може надавати покази, описувати формальну сторону подій, які мають значення по справі. Під час скоєння інкримінованих йому дій ОСОБА_4 у стані фізіологічного афекту не перебував, а перебував у стані вираженої емоційної напруги, розвиток якої не був обумовлений психологічними механізмами, а наявним у нього.

Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 181 від 13.07.2022, встановлено, що ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами. ОСОБА_4 в даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Під час скоєння інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому стані не перебував, а страждав на хронічне психічне захворювання - біполярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами. Оскільки ОСОБА_4 згідно висновку судово-психіатричних експертів страждає на хронічне психічне захворювання біполярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами, то загальна психологічна характеристрика, домінуючі мотиви, функціонування пам`яті, розуміння значення конкретних своїх дій обумовлені у нього даним захворюванням. Ознак відставання у розумовому розвитку, яке не пов`язане з душевним захворюванням у ОСОБА_4 , не виявлено. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував, а перебував у стані вираженої емоційної напруги, розвиток якої не був обумовлений психологічними механізмами, а наявним у нього хворобливим розладом психічної діяльності.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» на підставах і в порядку, передбачених законами України, громадяни можуть бути визнані тимчасово або постійно не придатними за станом здоров`я до професійної або іншої діяльності, пов`язаної з підвищеною небезпекою для оточуючих, а також з виконанням певних державних функцій. Застосування запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, примусових заходів медичного характеру стосовно осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, примусового лікування до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового лікування, примусової госпіталізації або у зв`язку із встановленням карантину допускаються виключно з підстав і в порядку, передбачених законом. Рішення про обмеження прав громадян, пов`язані із станом їх здоров`я, можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Згідно зі ст. 19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» при застосуванні судом запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, порядок організації психіатричної допомоги такій особі встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого частиною першою ст. 115 КК України перебуває у провадженні Богуславського районного суду Київської області на стадії судового розгляду, та у строк до спливу дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не буде завершене.

За змістом ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, ОСОБА_4 інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння передбаченого частиною першою ст. 115 КК України, в зв`язку з чим до нього передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_8 від 13 липня 2022 року змінено обраний ОСОБА_4 запобіжний захід на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме поміщення до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №3» Виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розташованого за адресою: Київська область Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Павлова 7, строком до 22.07.2022 включно.

Згідно ухвали суду від 20 липня 2022 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме поміщення до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №3» Виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розташованого за адресою: Київська область Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Павлова, 7, на строк 60 днів, тобто до 18.09.2022 включно, та підтверджено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ухвали Богуславського районного суду Київської області від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме поміщення до КНП (Київської міської державної адміністрації), розташованого за адресою: Київська обл., Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Павлова, 7, строком на 60 днів, до 13.11.2022 року включно, та підтверджено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В подальшому, на підставі ухвали Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2022 року ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку на строк 60 діб тобто до 11.01.2023.

Згідно ухвали суду від 11 січня 2023 року щодо ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на строк 60 днів, тобто до 11.03.2023 включно.

09 березня 2023 року ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на строк 60 днів, тобто до 07.05.2023 включно.

04 травня 2023 року дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку щодо ОСОБА_4 продовжено на строк 60 днів, тобто до 02.07.2023 включно.

30 червня 2023 року на підставі ухвали Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку на строк 60 діб тобто до 28.08.2023.

Так, строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 закінчується 28 серпня 2023 року.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_4 перебуває в КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня №3», яка виконує функції спеціального підрозділу з надання психіатричної допомоги як структурний підрозділ в складі КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ».

Згідно листа КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» № 061/203/101/1614 від 06.03.2023 наданого у відповідь на запит захисника ОСОБА_7 , що стороною захисту долучено до матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ОСОБА_4 продовжує отримувати лікування відповідно до проявів психічного стану. Психічний стан в динаміці покращився, але є нестабільним. Зберігається емоційна нестійкість, коливання настрою, підозрілість, скритість. Мислення в прискореному темпі, непослідовне, афективне, резонерське з маячними ідеями особливого значення та здібностей. Критика до захворювання- анозогнозична. ОСОБА_4 за час перебування в закладі агресію до оточуючих не проявляв, режим віддідення не порушував. Спілкується вибірково. ОСОБА_4 потребує постійного підтримуючого медикаментозного лікування. В разі неотримання такого лікування істотно зростають ризики прогресування та загострення психічної хвороби.

Інших підтверджуючих матеріалів, щодо покращення психічного стану ОСОБА_4 , натепер суду не було надано.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу. (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Прокурор при обґрунтуванні заявленого клопотання посилається на те, що заявлені при обранні, зміні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_4 ризики того, що особа відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше суспільно небезпечне діяння, для запобігання яким ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід, не зменшились та продовжують існувати і надалі.

Суд погоджується, що ризик того, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду обґрунтований та має місце з урахуванням тяжкості вчинених суспільно небезпечних діянь, які інкримінуються особі органом досудового розслідування. На думку суду одним із суттєвих елементів при оцінюванні ризику переховування в даному конкретному випадку є висновок психіатричної експертизи про психічний стан особи, а тому суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та продовжує існувати.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що ризики, визначені ухвалою слідчого судді, судді при обранні йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу, продовження строку дії запобіжного заходу та заявлені прокурором у клопотанні не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань також не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України показання цих осіб матимуть доказове значення, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження.

При вирішенні питання про можливість застосування до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, і щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

За змістом ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру можуть бути застосовані лише два запобіжних заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Суд вважає, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, щодо ОСОБА_4 та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу, та не змінилася обстановка, яка дала б суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наявність підстав для залишення особи щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру у межах психіатричного закладу слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей, за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява №34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Наявність підстав для подальшого поміщення особи у психіатричний заклад з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, та доцільність продовження строку вказаного запобіжного заходу має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Кожне наступне продовження запобіжного заходу має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Поміщення особи у психіатричний заклад з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, при вирішенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, судом враховано висновки судово-психіатричної експертизи, зокрема встановлено, що в теперішній час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання біполярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами, то загальна психологічна характеристрика, домінуючі мотиви, функціонування пам`яті, розуміння значення конкретних своїх дій обумовлені у нього даним захворюванням, а також відповідь медичного закладу у якому перебуває натепер ОСОБА_4 в якому вказано, що ОСОБА_9 потребує постійного медикаментозного лікування, а в разі неотримання такого лікування істотно зростають ризики прогресування та загострення психічної хвороби. Крім того, судом враховано думки учасників судового провадження, в тому числі захисника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, який просив змінити запобіжний захід на більш м`якший.

Суд вважає, що в такому стані ОСОБА_4 становить небезпеку як для себе, так і для оточуючих, а тому до нього слід обрати запобіжний захід, що виключить його небезпечну поведінку, і обрання іншого запобіжного заходу, ніж той, на обранні якого наполягає прокурор - в даному випадку неможливе, так як це буде становити небезпеку для самого ОСОБА_4 та оточуючих громадян.

Думка сторони захисту щодо необґрунтованості заявлених прокурором ризиків, судом розцінюється критично, оскільки вказані обставини підтверджені даними клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру доданого до нього. Будь-яких об`єктивних даних, які б спростовували вказані обставини суду не надано.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу, враховуючи стадію кримінального провадження, суд не здійснює оцінку обґрунтованості підозри в розумінні оцінки всіх доказів у справі, які ще не досліджувалися судом, а виходить з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити таке правопорушення. При цьому, судом жодним чином не висловлюється позиція, щодо доведеності обставин викладених у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, а виходить виключно із засад добросовісності сторони обвинувачення, яка враховуючи принцип «належного урядування», вправі звертатися до суду з відповідним клопотанням лише щодо осіб, щодо вчинення якими кримінального правопорушення існують беззаперечні докази.

Суд вважає, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а відтак, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, даних про його особу, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу.

На переконання суду, інший більш м`який запобіжний захід, визначений ст. 508 КПК України не може забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та не забезпечить запобігання вищевказаним ризикам. Клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання суду, враховуючи існуючі ризики та стадію кримінального провадження, не підлягає задоволенню як передчасне. Більш того, судом враховано й те, що клопочучи про зміну запобіжного заходу на більш м`який, перед судом не конкретизовано та не доведено можливість його застосування.

Враховуючи наявність ризиків, визначених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, висновки судово-психіатричних експертів, згідно яких ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, зважаючи на те, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, з метою запобігання можливості переховуватись від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, строком на 60 днів, тобто до 23 жовтня 2023 року включно та задовольнити клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст.177, 314 ,503,508,372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечного діяння передбачене частиною першою ст. 115 КК України, у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - Комунальне некомерційне підприємством «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» Спеціалізований підрозділ з надання психіатричної допомоги», що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Павлова 7, строком на 60 днів, до 23 жовтня 2023 року включно.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження для відому, та надіслати головному лікарю КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» Спеціалізований підрозділ з надання психіатричної допомоги», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її оголошення. Для особи, до якої застосовано запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1