Справа № 521/1007/23
Номер провадження:1-кп/521/1077/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000701 від 17.10.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинувачуваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачуваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачуваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачуваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , яке мотивував тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, є наявність обґрунтованого обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, прокурор вказує, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого, передбачених ст. 176 КПК України, не забезпечить дієвості цього кримінального провадження та буде недостатнім для запобігання ризикам наведених в клопотанні, що будуть перешкоджати вирішенню таких завдань кримінального провадження як забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, з тим щоб обвинувачений, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке мотивував тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, є наявність обґрунтованого обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, прокурор вказує, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого, передбачених ст. 176 КПК України, не забезпечить дієвості цього кримінального провадження та буде недостатнім для запобігання ризикам наведених в клопотанні, що будуть перешкоджати вирішенню таких завдань кримінального провадження як забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, з тим щоб обвинувачений, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

16 січня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було обрано обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не було завершено.

Забезпечити доставку до суду обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не представилося можливим у зв`язку з веденим в Україні військовим станом та фактичними бойовими діями на території держави, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з чим судом були вжиті заходи щодо проведення судового засіданні у режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за участю обвинувачених.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених та просив їх задовольнити в повному обсязі, продовживши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 звертав увагу суду на те, що його підзахисний хоча і має судимість, однак за необережний злочин середньої тяжкості, до затримання працював на ринку «Привоз», має дружину та двох неповнолітніх дітей, які знаходилися на його утриманні. Адвокат просив суд врахувати позицію потерпілого, яку він висловив в судовому засіданні щодо покарання, призначення якого він вважає справедливим відносно обох обвинувачених.

Адвокат ОСОБА_7 здійснюючи захист інтересів ОСОБА_4 просив суд врахувати, що його підзахисний є законослухняним громадянином, жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, має офіційне місце роботи на ринку «Привоз», де працює вантажником. Має постійне місце реєстрації та місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні в нього перебувають троє дітей.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою, суд враховує той факт, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії особливого тяжкого злочину.

Однак, суд звертає увагу що в обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України:

- ризик переховування від суду;

- ризик впливу на свідків, потерпілих;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки кожного обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризик переховування обвинувачених від суду

В обґрунтування ризику переховування обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від суду прокурор посилається лише на те, що обвинувачені, розуміючи невідворотність кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, можуть переховуватись від суду.

Дійсно, злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є особливо тяжким, санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 (п`ятнадцяти ) років з конфіскацією майна.

Проте, підозра щодо участі у вчиненні особливо тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі "Адам`як проти Польщі").

Наведені у клопотанні твердження прокурора мають абстрактний характер. Всупереч положенням частини п`ятої статті132, частини третьої статті199 Кримінального процесуального кодексу України стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували поведінку обвинувачених вчиняти дії з переховування від суду чи не виконання ними процесуальних обов`язків до затримання та взяття під варту.

Отже, суд дійшов висновку, що ризик переховування обвинувачених від суду існує, проте є незначним, тому не зможе виправдати продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Стороною обвинувачення обґрунтовується продовження існування цього ризику тим, що потерпілий та свідки проживають у м. Одесі, по сусідству з обвинуваченими.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті23, стаття224 Кримінального процесуального кодексу України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень та дослідження їх судом.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків та потерпілого з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

Однак, в судовому засіданні вже допитаний потерпілий ОСОБА_8 , який розповів суду всі обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення і висловив свою позицію щодо покарання обвинувачених. Зокрема потерпілий заявив, що вважає достатнім для покарання обом обвинуваченим того строку, який вони вже відбули знаходячись у слідчому ізоляторі з жовтня 2022 року.

В судовому засіданні також допитана свідок ОСОБА_9 . Інші свідки сторони обвинувачення ще не допитані, однак як зазначав прокурор, свідками скоєння злочину вони не були.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні зменшився, хоча і продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинувачених запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Указаний ризик прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого мотивував тотожним твердженням про те, що відсутність в обвинувачених доходів та пред`явлене обвинувачення у вчиненні розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого вказує на ризик можливого вчинення ними іншого кримінального правопорушення з метою отримання коштів на існування.

Ураховуючи, що в силу засад диспозитивності та змагальності суд розглядає порушене перед ним питання лише в межах доводів клопотання та доданих до нього доказів, суд вважає, що наведені у клопотанні твердження прокурора мають неконкретний характер, мотивований лише характером пред`явленого обвинувачення та не доводяться відповідними доказами стосовно обвинувачених.

Документами наданими до суду підтверджено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до затримання працювали на ринку «Привоз», мали дохід, мають сім`ї та неповнолітніх дітей.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що указаний ризик прокурором не доведено належним чином.

Щодо обґрунтованості подальшого тримання під вартою

При вирішенні заявлених стороною обвинувачення та стороною захисту клопотань та з`ясування можливості застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу та запобігання доведених прокурором ризиків судом враховується наступне.

Вирішуючи питання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує:

- вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Тодоров проти України", відповідно до якої "для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку";

- правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Харченко проти України", відповідно до якої тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля.

Згідно з частиною шостою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Положеннями ст.ст. 183, 199 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується і може бути продовженим у разі доведення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти визначеним законом ризикам, протягом часу ризики, що виправдовують тримання під вартою, не зменшились, або з`явились нові, а також, що з об`єктивних причин судовий розгляд не може бути завершений до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Приймаючи рішення про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, судом враховується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій) вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою, групою осіб.

Разом з тим, прокурором в судовому засіданні повідомлено що ним скеровано до Одеської обласної прокуратури обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням, в якому дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно потерпілого ОСОБА_8 , кваліфіковані вже за ч. 4 ст.186 КК України.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зважає на наявність відомостей про те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 20 жовтня 2023 року перебувають в умовах СІЗО.

Судом також враховується, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання АДРЕСА_3 . За місцем проживання характеризується позитивно, тривалий час працював на продовольчому ринку «Привоз» на посаді вантажника. За час роботи на ринку зарекомендував себе як відповідальний, старанний, доброзичливий працівник, який сумлінно виконує свою роботу. Скарг на нього не надходило, спиртні напої не вживає. Мешкав разом з цивільною дружиною ОСОБА_10 та їхньої спільною дитиною- малолітньою донкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також малолітнім сином співмешканки ОСОБА_12 . На утриманні ОСОБА_4 також знаходиться дитина від першого шлюбу- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом враховується що він має усталені соціальні зв`язки, має дружину ОСОБА_14 та двоє дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якими він мешкає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає, що можливо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи досить молодий вік обвинувачених, те що вони мають сім`ї, постійне місце реєстрації та проживання, суд вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 можливо забезпечити застосуванням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а обвинуваченого ОСОБА_4 можливо забезпечити застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 23:00 години до 06:00 години наступного дня, з тим щоб він мав можливість працювати та утримувати родину.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Змінити застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 .

Доставити обвинуваченого ОСОБА_3 до місця проживання за адресою житла, яке йому заборонено залишати та звільнити його з-під варти.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_3 та повідомити суд про виконання ухвали у цій частині.

Строк дії запобіжного заходу визначити до 30 червня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу суду, крім прибуття до приміщення Малиновського районного суду міста Одеси для прийняття участі в судовому засіданні у Малиновському районному суді міста Одеси;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з особами, зазначеними як потерпілий та свідки в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Копію ухвали направити до Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області до Одеського слідчого ізолятора для виконання в частині запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 .

Клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити без задоволення.

Змінити застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 в період часу з 23:00 години до 06:00 години наступного дня, залишати житло за адресою АДРЕСА_3 .

Ухвалу про зміну запобіжного заходу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 та повідомити суд про виконання ухвали у цій частині.

Строк дії запобіжного заходу визначити до 30 червня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу суду, крім прибуття до приміщення Малиновського районного суду міста Одеси для прийняття участі в судовому засіданні у Малиновському районному суді міста Одеси;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з особами, зазначеними як потерпілий та свідки в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Копію ухвали направити до Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області до Одеського слідчого ізолятора для виконання в частині запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1