справа № 619/4044/23
провадження № 1-кп/619/267/23
ВИРОК

іменем України

14 серпня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження №0000115 від 12.06.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Крапивник, Калуського району, Івано-Франківської області, громадянин України, який має середню освіту, мобілізований, військовослужбовець - сержант, командир танка з танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 117194А, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира танка з танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, сержант ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Проходячи військову службу на посаді - командира танка з танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

У грудні 2022 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел спрямований на виготовлення підробленого посвідчення водія, з метою сприяння до підроблення та подальшого використання, через Всесвітню мережу «Інтернет» знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу водійських прав. Після чого ОСОБА_3 за допомогою мобільного зв`язку передав, невстановленій органом дізнання особі анкетні дані, фото, резус фактор групи крові та підпис про свою особу, чим здійснив замовлення - водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання права керування транспортними засобами, без проходження установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами), водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського.

В подальшому ОСОБА_3 у березні 2023 року, точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Дружківка, у відділенні «Нова пошта» надав невстановленій органом дізнання особі, грошову винагороду в розмірі 7000 грн., чим сприяв її до виготовлення завідомо підробленого водійського посвідчення та отримав посвідчення водія України серія НОМЕР_2 виданого 25.03.2023 орган видачі - територіальний сервісний центр № 0541 видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого користування.

В подальшому, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, залишив дане посвідчення у себе та почав його використовувати, для можливості керування транспортними засобами та пред`являти в якості документу, що посвідчує особу.

Так, 11 червня 2023 року приблизно о 10 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи при собі підроблене посвідчення водія на своє ім`я та усвідомлюючи, що водійське посвідчення підроблене, будучи учасником дорожнього руху, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_3 , та рухаючись по вул. Сумський Шлях в смт Солоницівка, Харківського району, Харківської області, в`їхав в зону контролю блокпосту, де був зупинений інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 та під час встановлення особи-водія транспортного засобу, ОСОБА_3 виконуючи законну вимогу працівників поліції щодо надання їм документів на транспортний засіб та водійського посвідчення, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане 25.03.2023 територіальним сервісним центром МВС №0541 на його ім`я є підробленим, використав зазначене посвідчення, шляхом пред`явлення працівникам поліції.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/13095-ДД за результатами судової технічної експертизи документів:

1. Посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане 25.03.2023 ТСЦ 0541 на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовлено комбінованим способом: всі зображення з обох боків бланку посвідчення водія (крім індивідуальної інформації, якою персоналізований банк) нанесені термосублімаційним способом друку; індивідуальна інформація, якою персоналізований банк посвідчення водія, нанесена термотрансферним способом друку.

2. Бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий 25.03.2023 ТСЦ 0541 на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, тобто пособництво до підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права використання його підроблювачем, використання завідомо підробленого документа.

Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінальних проступків у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. Так, відповідно до ч.1 ст.12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.2 ст.381, ч.1 ст.382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях, його дії правильно кваліфіковані ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, тобто пособництво до підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права використання його підроблювачем, використання завідомо підробленого документа.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриття правопорушення визнається судом обставиною, яка пом`якшують його покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується добре, за місцем роботи зарекомендував себе посередньо.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 та ч.4 ст. 358 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.

Внаслідок вчинення кримінального проступку матеріальної шкоди не завдано.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувались.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.

Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області арешт підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. в дохід держави;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. в дохід держави.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави на користь держави процесуальні витрати за проведення судової-технічної №СЕ-19/121-23/13095-ДД від 26.06.2023, Харківським науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром МВС в сумі 2390 грн. 00 коп.

Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області арешт від 16.06.2023 - скасувати.

Речові докази: предмет ззовні схожий на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 НОМЕР_2 ; документ з позначеннями ТСЦ МВС №0541 м. Вінниця; свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв, яке було вилучено та поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ № РЅР 2405442 з пояснювальним написом т підписами учасників огляду, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1