Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5325/23
Провадження №1-кп/523/1148/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

20.04.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 09.02.2023р. щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утримані дитину 2003 року народження, працюючого приймальником металобрухту на металобазі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2023р., приблизно о 21год. 26хв., ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у темний час доби по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі і під час проїзду заокруглення проїжджої частини, допустив неконтрольований виїзд за межі проїжджої частини, по лівий бік по напрямку руху на зустрічну смугу, де допустив наїзд на нерухому перешкоду - пішохідне огородження вздовж тротуару. В подальшому, у ОСОБА_5 після порушення Правил дорожнього руху України, з метою уникнення адміністративної відповідальності, виник злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення стосовного нього.

В той же день, приблизно о 21год. 33хв., ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, діючи умисно, з метою ввести в оману органи досудового розслідування, перебуваючи у невстановленому місці, з мобільного телефону зробив дзвінок на номер екстреного виклику «102» і в телефонному режимі з номера НОМЕР_2 повідомив чергового ГУНП в Одеській області про те, що невстановлена особа незаконно заволоділа його транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку №43 по вул. Ак. Заболотного в м. Одесі. Надалі, після прибуття слідчо - оперативної групи поліції на місце події - вул. Фонтанська дорога,73/75, ОСОБА_5 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ст.383 КК України, діючи умисно, розуміючи неправдивий характер поданих ним відомостей і бажаючи, щоб вони стали предметом розгляду органами досудового розслідування, подав письмову заяву з неправдивими відомостями про те, що 08.02.2023р., приблизно о 17год. 00хв., невстановлена особа незаконно заволоділа його транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai Н200», який був ним припаркований біля будинку №43 по вул. Академіка Заболотного в м. Одесі, що насправді не відповідає дійсності. За вказаним фактом, складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.02.2023, в якому ОСОБА_5 попереджений про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, про що свідчить його підпис. В подальшому, за результатами розгляду вказаної завідомо неправдивої заяви ОСОБА_5 , встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України відносно останнього не вчинялось.

В судовому засіданні, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.1 ст.383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_5 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, маючий середньо-спеціальну освіту, одружений, маючий на утримані дитину 2003 року народження, працюючий приймальником на металобазі, маючий постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, маючого на утримані дитину 2003 року народження, працюючого приймальником на металобазі, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню останнім нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді обмеження волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.1 ст.383 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: автомобіль «Hyundai Н200», ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - вважати повернутими за належністю ОСОБА_6 ; сліди попілярних ліній, змиви, пляшку - знищити; диск із аудіозаписами - зберігати при матеріалах кримінального провадження; диски із відеозаписами - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1