Провадження 11-кп/824/2654/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар- ОСОБА_5 ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002335 від 14.09.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого на підприємстві "Селтік", не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.12.2012 Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням ст.75, ст. 104 КК України, з іспитовим строком тривалістю в 1 рік;

- 09.07.2013 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- 05.01.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 24.03.2022 умовно -достроково на 3 місяці 26 днів, засуджено:

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 13.09.2022, приблизно о 14 годині 01 хвилині, перебуваючи в загальному коридорі будинку АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, в умовах воєнного стану, від`єднав штекер магнітного замка від розетки, яким обладнані вхідні двері до міжквартирного коридору та проник до вказаного коридору, тобто у приміщення, звідки викрав чуже майно, що належало потерпілому ОСОБА_11 , а саме велосипед «UP», вартістю 3 900 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважав вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник указав, що місцевий суд при ухваленні оскаржуваного вироку не обґрунтував належним чином неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Так, на думку захисту, судом не було враховано те, що обвинувачений доклав зусиль щоб відшкодувати завдану ним шкоду потерпілому та вибачився перед останнім, щиро розкаявся у вчиненому, став на шлях виправлення, почав працювати над собою та шукати роботу, а також фактично створив сім`ю, що на переконання апелянта, свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Поряд з цим, захисник зазначив про те, що суд при ухваленні оскаржуваного вироку вийшов за межі обвинувачення, оскільки ним хоч і не було встановлено обставин, які обтяжують покарання, однак при призначенні покарання було враховано повторність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що на думку захисника, призвело до безпідставного висновку про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю в 3 роки. Прибрати з мотивувальної частини вироку посилання на обставину вчинення злочину повторно.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого, який подану захисником апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу вважав необґрунтованою та просив залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_9 та правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного обвинуваченому покарання та можливість звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушеньяк засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 за ч.4 ст. 185 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні кримінальні правопорушення проти власності, за які відбував покарання, у тому числі і в місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі через короткий проміжок часу вчинив нове аналогічне кримінальне правопорушення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, працевлаштований.

Таким чином, призначене ОСОБА_9 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про можливість застосування до призначеного обвинуваченому покарання вимог ст. 75 КК України не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Сукупність даних про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого та його наслідків не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування ним покарання, що указує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Також не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд при ухваленні оскаржуваного вироку вийшов за межі обвинувачення, та що з мотивувальної частини вироку необхідно виключити посилання на обставину вчинення обвинуваченим злочину повторно.

Так, відповідно до Примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчиненеособою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу. При цьому, відповідно до положень ч.4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ст.ст. 185, 186 та ст. 187 КК України, останній раз вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.01.2018 був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, та звільнений 24.03.2022 умовно -достроково з невідбутою частиною покарання 3 місяці 26 днів. Судимість за це кримінальне правопорушення не погашена та не знята у встановленому Законом порядку. Кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України, за яке ОСОБА_9 засуджений оскаржуваним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року останнім вчинено 13.09.2022р. Таким чином, як органом досудового розслідування так і судом першої інстанції дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, у тому числі, і за ознакою повторності.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року щодо ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4