ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1868/23 Справа № 201/7825/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001736 від 28 квітня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2023 року скаргу захисника ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001736 від 28 квітня 2023 року залишено без задоволення.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя зазначив, що повідомлення про підозру містить усі відомості, передбачені п. 1-8 ч. 1 ст. 277 КПК України, і підписане уповноваженим суб`єктом. Також, у повідомленні про підозру міститься достатній виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано підозру із зазначенням дій, які були вчинені підозрюваним, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зафіксовані у долучених прокурором матеріалах відомості про дії ОСОБА_8 , їх взаємоузгодженість та взаємозалежність, характер та послідовність, створюють переконання у тому, що встановлені на даному етапі досудового розслідування обставини з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрювану з вчиненим кримінальним правопорушенням і для стороннього спостерігача прослідковується зв`язок між описаними діями підозрюваного та вчиненим злочином.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що повний текст вказаної ухвали було отримано лише 21 липня 2023 року, по суті апеляційної скарги просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 28 квітня 2023 року.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що підозра, яка висунута ОСОБА_8 , є вочевидь необґрунтованою та підлягає скасуванню. Під час вручення повідомлення про підозру не було дотримано вимоги ч.2 ст.278 КПК України, оскільки підозрювану було затримано близько 11 години 24 квітня 2023 року, а повідомлено про підозру лише 28 квітня 2023 року. Вказаному аргументу суд першої інстанції оцінку не надав, обмежившись тим, що у слідчих було достатньо підстав для повідомлення про підозру. Під час затримання було проведено незаконний обшук приміщення квартири, в ході якого вилучено мобільний телефон, пароль від якого було отримано під примусом та погрозами вбивства. 28 квітня 2023 року ОСОБА_8 , побоюючись подальших погроз, визнала вину у пред`явленій підозрі. Докази, на яких ґрунтується висунута підозра, отримані за допомогою катувань ОСОБА_8 та все кримінальне провадження побудоване на визнавальних поясненнях останньої. Дніпровською обласною прокуратурою встановлено сліди катування підозрюваної, після чого ця інформація була передана до Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону. Уповноваженим ВРУ з прав людини відкрито провадження за цим фактом. Крім того, судом першої інстанції не було надано оцінки складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали, долучені до скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя належним чином виконав вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що як на підставу для скасування повідомлення про підозру захисник посилається, зокрема, на порушення процесуального порядку повідомлення про підозру, а саме, що підозра була вручена 28 квітня 2023 року, хоча підозрювану було затримано близько 11 години 24 квітня 2023 року.

За змістом ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Як слідує з матеріалів справи, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 було фізично затримано 28 квітня 2023 року приблизно о 14 годині 00 хвилин у м.Покров Донецької області, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, що виразилося у поширенні інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Будь-яких зауважень, доповнень, клопотань щодо затримання особи та складання відповідного протоколу від учасників слідчої дії не надходило, що було засвідчено підписом затриманої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 .

Виходячи з вищевикладеного посилання захисника ОСОБА_7 про те, що не було дотримано встановленої процедури вручення підозри не знайшли свого підтвердження у матеріалах провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність повідомлення про підозру фактичним обставинам справи, апеляційний суд зазначає наступне.

Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 276 КПК України).

Повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (ст. 277 КПК України).

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування - стандарт «обґрунтованої підозри», доведення «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст. ст. 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 та інші статті КПК України), так і слідчими, прокурорами (ст. ст. 134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняттям відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

При цьому, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Враховуючи, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» є нижчим ніж стандарту «обґрунтованої підозри», апеляційний суд дійшов висновку, що для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Доводи апеляційної скарги захисника стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів, наявності складу кримінального правопорушення в діянні підозрюваної ОСОБА_8 та правильності правової кваліфікації її дій, проте при розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи досягнуто стороною обвинувачення стандарт переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру.

Вирішення питання доведеності винуватості особи та правової оцінки дій (правової кваліфікації) є завданнями судового розгляду кримінального провадження, під час якого суд першої інстанції буде безпосередньо досліджувати всі докази, надані сторонами кримінального провадження, та надавати їм правову оцінку, зокрема і з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись при цьому стандартом доведення «поза розумним сумнівом», який є значно вищим порівняно зі стандартами «достатніх підстав (доказів)» та «обґрунтованої підозри».

На даній стадії кримінального провадження правова кваліфікація дій особи є попередньою і під час судового розгляду за умови доведеності або недоведеності ознак кримінального правопорушення саме суд під час винесення судового рішення по суті обвинувачення надає остаточну правову кваліфікацію діям особи.

Надаючи оцінку доводам зазначеним в скарзі та в клопотанні сторони захисту про недопустимість доказів, на яких ґрунтується повідомлення про підозру апеляційний суд виходить з того, що на стадії досудового розслідування визнання доказів слідчим суддею, судом недопустимими можливо лише у випадках, коли такі докази отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого розслідування чи судового розгляду або шляхом надання додаткових матеріалів, які вже є у розпорядженні сторони кримінального провадження. Тобто, висновок про недопустимість відповідного доказу є категоричним навіть із врахуванням відповідних особливостей стадії досудового розслідування. Суд на цій стадії може визнати недопустимими лише очевидно недопустимі докази, порушення збирання яких не може бути спростоване будь-якими іншими матеріалами.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя надав оцінку кожному доводу сторони захисту та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про те, що доводи сторони захисту не свідчать про очевидну і категоричну недопустимість доказів, на яких ґрунтується повідомлення про підозру ОСОБА_8 , а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно відповіді директора Департаменту моніторингу додержання права на справедливий суд та процесуальних прав, звернення адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , щодо застосування до останньої катувань під час та після затримання до поміщення до установ попереднього ув`язнення було зареєстровано та внесено відомості до ЄРДР за №0001643 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Наразі очікується інформація про результати проведеної перевірки від Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та Донецької обласної прокуратури, при цьому по суті звернення, остаточне рішення відсутнє.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що твердження про недопустимість доказів, на яких ґрунтується повідомлення про підозру ОСОБА_8 , які зі слів сторони захисту отримані шляхом катування, на даний час не підтверджуються матеріалами провадження, підстав, передбачених ст.ст.87-89 КПК України, щодо визнання доказів недопустимими, під час розгляду апеляційної скарги не встановлено, а тому на стадії досудового розслідування зазначені доводи апеляційний суд вважає передчасними, а відповідні вимоги щодо визнання доказів недопустимими такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2023 року про відмову в задоволенні захисника ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001736 від 28 квітня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4