23.08.2023 Справа № 363/1492/23
ВИРОК

Іменем України

23 серпня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001285, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ожеве, Сокирянського району, Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2023 року за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.11.2022 в денну пору доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували за місцем проживання ОСОБА_4 у приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої.

Перебуваючи в тому ж місці в той же час, під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, у зв`язку з чим у ОСОБА_4 , у відповідь на завдані ОСОБА_8 словесні образи, виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому.

В подальшому, ОСОБА_4 20.11.2022 в денну пору доби, більш точний час не встановлено, перебуваючи у приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, з мотивів помсти за словесні образи, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя, завдав ОСОБА_8 не менше десяти ударів лівою та правою руками, зтиснутими в кулаки, в область правої та лівої частини обличчя та лівої та правої частини тулуба.

Після чого ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні за вищезазначеною адресою, продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, за допомогою сили верхніх кінцівок, штовхнув ОСОБА_8 в область грудної частини тулуба, внаслідок чого останній впав на підлогу та зайняв положення лежачи. Після цього, ОСОБА_4 продовжив наносити ОСОБА_8 послідовні удари лівою та правою руками, зтиснутими в кулаки, та ногами, взутими у взуття, в область лівої та правої частини тулуба потерпілого та лівої нижньої кінцівки, при цьому завдавши ОСОБА_8 ще не менше семи ударів.

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 484/П1 від 14.02.2023, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заподіяно наступні тілесні ушкодження:

а) лінійно-звивистий рубець на верхній повіці лівого ока; ділянка епітелізації в області правої брови з лінійно-звивистим рубцем; «підшкірні гематоми навколо очей», «множинні переломи стінок обох верхньощелепних пазух, кісток носу, нижньо - латеральної стінки тіла основної пазухи ліворуч, перелом латеральних стінок правої та лівої очниць, гемосинус, емфізема лівої очниці»;

б) синець на правій передньо-боковій поверхні живота; «садна на грудній клітці», підшкірна гематома на передній черевній стінці в лівій здухвинній ділянці», «підшкірна гематома в поперековій ділянці», «підшкірні гематоми на правій ділянці живота»; консолідовані переломи 3-го ребра справа та 2,5,6,7,8,9,10,11-го ребер зліва, з крововиливами в м`які тканини; «забій легень»; неповний розрив стінки нижньої третини стравоходу з езофагоплевральною норицею;

в) синець - на задній поверхні правого плеча; контурний синець на задній поверхні правого плеча з переходом на область ліктьового суглоба; синець на задній поверхні лівого передпліччя та на внутрішній поверхні лівої гомілки; «підшкірні гематоми на латеральній ділянці лівого стегна»; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини;

г) неповний прямий перелом тіла грудини в 4-му міжребер?ї; неповні непрямі переломи 3,4,5,6-го ребер справа та 3,4,5,6-го ребер зліва, без крововиливів в м`які тканини.

Характер та морфологія вищевказаних, в підпунктах «а», «б», «в» ушкоджень, їх зовнішній вигляд та локалізація на тілі вказують на те, що вони утворились прижиттєво, від дії тупих предметів з обмеженою контактною поверхнею, якими могли бути «кулаки рук» за механізмами ударів та тертя.

Ушкодження, що описані в підпунктах «а», «б», складають комплекс політравми, у вигляді внутрішньочерепної травми з множинними переломами кісток обличчя та дифузним аксональним ушкодженням тканини головного мозку, численні аксональні шари в підкірковій ділянці та навколо деяких судин кори головного мозку та закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер, забоями легень та розвитком стравоходу, які в своїй сукупності та кожне окремо мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Ушкодження, що описані в підпункті «в» маються ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної травми голови та грудної клітки (політравми) з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів з розвитком поліорганної недостатності.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме - в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, безумовно, беззаперечно та беззастережно, засвідчивши добровільність та усвідомленість власної позиції, відсутність будь-якого тиску на нього як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; щиро розкаявся у скоєному діянні, підтвердив обставини та факти, викладені в обвинувальному акті та інших матеріалах кримінального провадження.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , суду показав, що дійсно на момент вчинення кримінального правопорушення він фактично проживав один за адресою: АДРЕСА_4 у будівельному вагончику, кому належить цей вагончик він не знає. Також він мав доступ до домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , який надали йому власники будинку, які з початком військової агресії російської федерації виїхали з будинку та попрохали ОСОБА_4 доглядати за їх будинком, залишивши йому ключі.

З ОСОБА_8 , на момент скоєння ним кримінального правопорушення, він був знайомий біля трьох місяців, стосунки у них були добрі, дружні.

20 листопада 2022 року в першій половині дня до обвинуваченого ОСОБА_4 у будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , прийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . При цьому обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що був особисто знайомий як з ОСОБА_8 , так і з ОСОБА_7 , які є військовослужбовцями військової частини, місце дислокації якої було неподалік від його місця проживання. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 неодноразово приходили до ОСОБА_4 з різних причин, зокрема, давали останньому на зберігання продукти харчування, разом проводили дозвілля, у тому числі вживаючи алкогольні напої.

У подальшому, як пояснив обвинувачений ОСОБА_4 , він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебуваючи у зазначеному будинку, почали вживати алкогольні напої. Сидячи за столом, вживаючи алкогольні напої, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник конфлікт з особистих мотивів, у ході якого ОСОБА_8 першим ударив обвинуваченого ОСОБА_4 . Після цього обвинувачений ОСОБА_4 почав бити ОСОБА_8 , завдаючи при цьому удари руками, стиснутими у кулаки. Після того, як ОСОБА_8 впав на підлогу, він - ОСОБА_4 став бити його не тільки руками, та і ногами в область голови та по тулубу. Скільки він наніс ударів, він не пам`ятає, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння, однак обставини, викладені в обвинувальному акті, він не оспорює. Після того, як він - ОСОБА_4 , повернувся до свого вагончику, туди пізніше приїхали працівники поліції. У скоєному щиро кається, дуже жалкує про скоєне.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , засвідчив добровільність позиції обвинуваченого щодо визнання ним вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, правильність розуміння ним обставин та фактів, викладених в обвинувальному акті та інших матеріалах кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримала висунуте відносно ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, зазначила, що вина обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення беззаперечно підтверджується достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, що були надані під час судового розгляду та безпосередньо досліджені судом.

У судове засідання також з`явилася залучена у порядку ч. 3 ст. 55 КПК України потерпіла - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Будучи повідомленою про її права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу, ОСОБА_6 надала суду показання наступного змісту.

21 листопада 2022 року ввечері їй зателефонував ОСОБА_7 , який повідомив, що її чоловік - ОСОБА_8 , знаходиться у реанімації. На наступний день, 22 листопада 2022 року, ОСОБА_6 приїхала до обласної лікарні у м. Києві, в яку був госпіталізований ОСОБА_8 . У лікарні лікар їй повідомив, що стан її чоловіка оцінюється як тяжкий, в реанімаційне відділення до ОСОБА_8 ОСОБА_6 не пустили. Приблизно через два дні ОСОБА_6 допустили до реанімаційного відділення, де знаходився ОСОБА_8 , який на той момент був без свідомості. Вона побачила, що її чоловік весь побитий, очі в нього не відкривалися.

Протягом 3 тижнів, як пояснила ОСОБА_6 , вона їздила до свого чоловіка ОСОБА_8 у реанімаційне відділення обласної лікарні, а вже у подальшому ОСОБА_8 був переведений в окрему палату. Як зазначила ОСОБА_6 , лікарі повідомляли їй про відсутність у ОСОБА_8 шансів на життя з огляду на його тяжкий стан та отримані тілесні ушкодження.

16 грудня 2022 року ОСОБА_6 зателефонували з обласної лікарні та повідомили, що ОСОБА_8 помер. 22 грудня 2022 року відбулося поховання її чоловіка, у похованні матеріальну та інші види допомоги надавала військова частина ОСОБА_8 , в якій він проходив військову службу.

На запитання суду ОСОБА_6 пояснила, що особисто не знає, хто спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 . У свою чергу обвинуваченого ОСОБА_4 . ОСОБА_6 вперше побачила лише у судовому засіданні. Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 не вибачався перед нею, не допомагав у похованні ОСОБА_8 та взагалі не контактував з нею у будь-який інший спосіб.

Також потерпіла ОСОБА_6 додала, що вона перебувала разом з ОСОБА_8 в офіційно зареєстрованому шлюбі протягом 21 року, від цього шлюбу має спільну дитину, в утриманні та забезпеченні якої наразі бере самостійну участь. Також разом з ними проживає мати ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , яка є людиною похилого віку, та також повністю перебуває на утриманні та забезпеченні ОСОБА_6 . Втрата ОСОБА_8 з огляду на відсутність у ОСОБА_6 достатнього заробітку суттєво позначилося на рівні її життя та можливості забезпечувати всім необхідним їх спільної дитини, а також матері чоловіка. У зв`язку з цим ОСОБА_6 просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 найсуворіше з можливих покарань.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, також підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту. ОСОБА_7 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , займає посаду командира відділення. Разом з ним військову службу у вказаній військовій частині з 22.04.2022 року також проходив ОСОБА_8 . Як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 були особисто знайомі з обвинуваченим ОСОБА_4 , який проживав у АДРЕСА_2 , оскільки поруч з місцем проживання обвинуваченого знаходилось тимчасове місце розташування військової частини, в якій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проходили військову службу. У зв`язку з цим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 неодноразово приходили до обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема, передавали останньому на зберігання продукти харчування, оскільки в ОСОБА_4 були належні умови для їх довгострокового збереження.

20 листопада 2022 року, як слідує з показань свідка ОСОБА_7 , він разом з ОСОБА_8 прийшли до місця проживання обвинуваченого ОСОБА_4 для того, щоб забрати передані останньому на зберігання продукти харчування. ОСОБА_4 запросив їх зайти у будинок та випити спиртних напоїв. Під час розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виник конфлікт з особистих мотивів, у ході якого ОСОБА_4 почав завдавати ОСОБА_8 ударів руками, стиснутими в кулаки, по обличчю. Після нанесення близько 5 ударів ОСОБА_4 повалив ОСОБА_8 на підлогу, де продовжив нанесення ударів по його тілу. Обвинувачений ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 чимало ударів руками та ногами в область обличчя, грудей та тулубу. Він намагався припинити бійку між обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , однак обвинувачений на його вимоги припинити протиправні дії не реагував. У подальшому, коли ОСОБА_4 перестав завдавати ударів ОСОБА_8 , він - ОСОБА_7 підбіг до останнього, та побачив, що ОСОБА_8 був весь у крові, мав значні тілесні ушкодження, не розмовляв, видаючи лише поодинокі звуки, подаючи при цьому ознаки життя.

Він - ОСОБА_7 витягнув ОСОБА_8 на вулицю та почав обирати його снігом з метою прибирання крові з обличчя. У цей же момент, як зазначив, ОСОБА_7 , до місця події прибіг власник будинку АДРЕСА_2 , який почув їх голоси та знаходився у той момент по сусідству через будинок. Після цього він - ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 поклали ОСОБА_8 на залізний візок (тачку), за допомогою якої довезли його до місця розташування військової частини. При цьому, як зазначив ОСОБА_7 , до військової частини тіло ОСОБА_8 допомагав везти і сам обвинувачений ОСОБА_4 . Біля військової частини їх зустріли військовослужбовці ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 . Вони зняти ОСОБА_8 з візка. Обвинувачений ОСОБА_4 повернувся до місця свого проживання. Військові допомогли занести до бліндажу військової частини ОСОБА_8 та поклали його на кровать. Була викликана військова медична допомога, та повідомлено поліцію. Пізніше до місця події повернувся і ОСОБА_7 з метою надання працівникам поліції пояснень щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення. Про смерть ОСОБА_8 він дізнався пізніше, від військовослужбовців, які проходили з ним військову службу в одній військовій частині.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, суду показав наступне. ОСОБА_10 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , займає посаду стрільця та проходив військову службу разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з якими знайомий приблизно з лютого 2022 року, тобто з моменту початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. У свою чергу обвинуваченого ОСОБА_4 , він - ОСОБА_10 знає з вересня 2022 року, особисто з ним знайомий, внаслідок того, що ОСОБА_4 проживав поруч з місцем розташування військової частини. Також ОСОБА_10 підтвердив, що дійсно за місцем проживання ОСОБА_4 вони здійснювали зберігання продуктів харчування.

20 листопада 2022 року близько о 18 годині ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , перебували на вулиці біля місця розташування військової частини. У цей час вони почули голоси та крики, які наближалися до них. Через деякий час до них підійшли обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які були у стані сильного алкогольного сп`яніння, та у залізній тачанці везли ОСОБА_8 . Оскільки на вулиці вже було темно, то ОСОБА_10 одразу не побачив наявних у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, крові чи будь-яких інших ознак побиття. Згрузивши ОСОБА_8 з тачки на землю, обвинувачений ОСОБА_4 пішов. Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомогли занести ОСОБА_8 до бліндажа. Коли піднімали ОСОБА_8 , то зрозуміли, що він не міг стояти на ногах, але з самого початку подумали, що це внаслідок сильного стану алкогольного сп`яніння. У подальшому, коли донесли ОСОБА_8 до бліндажа, то ОСОБА_10 побачив, що обличчя ОСОБА_8 повністю у крові та запливло внаслідок сильного побиття. На обличчі було видно велику кількість гематом, а вся військова форма ОСОБА_8 була у крові. При цьому, як пояснив ОСОБА_10 , ОСОБА_8 не розмовляв, іноді вимовляв деякі звуки, дихав, подаючи тим самим ознаки життя.

Одразу після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сповістили командира військової частини про дану подію, який одразу викликав реанімаційну бригаду військових медиків з метою надання невідкладної швидкої медичної допомоги ОСОБА_8 . Пізніше приїхали двоє медиків, які після попереднього огляду ОСОБА_8 , зазначили про необхідність термінового його доставлення до лікарні з метою надання невідкладної швидкої медичної допомоги, оскільки з урахуванням стану ОСОБА_8 надати таку допомогу у місці розташування військової частини було неможливо. У зв`язку з цим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомогли погрузити ОСОБА_8 на спеціальні ноші, загрузити його до автомобіля військових медиків, які після цього відправилися до Вишгородської центральної районної лікарні. У подальшому, як пояснив ОСОБА_10 , через деякий час зі слів інших військовослужбовців йому стало відомо про смерть ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , проходив військову службу разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання, аналогічні за змістом показанням ОСОБА_10 , що були досліджені вище. З огляду на перебування ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в один і той же час в одному і тому ж самому місці, однакове сприйняття ними однакових обставин, суд не вбачає за доцільне здійснювати детальний виклад показань ОСОБА_11 .

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , які є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 , займають посади, пов`язані з медичним обслуговуванням військовослужбовців вказаної військової частини. Будучи повідомленими про їх права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеними під присягу, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надали логічні, послідовні та узгоджені між собою показання щодо одних і тих же обставин наступного змісту.

20 листопада 2022 року, ОСОБА_12 , як водій-санітар медичної служби, та ОСОБА_13 , як начальник медичної служби, перебували на військовій службі. Під час виконання військових обов`язків, ближче до вечора того ж дня, надійшов терміновий виклик щодо наявності у Вишгородському районі Київської області військовослужбовця у тяжкому стані. По приїзду до місця виклику ОСОБА_12 та ОСОБА_13 побачили ОСОБА_8 , який лежав у бліндажу весь у крові. При цьому, як пояснив ОСОБА_12 , ОСОБА_8 перебував у дуже тяжкому стані, мав характерні та суттєві тілесні ушкодження, все обличчя та військова форма були у крові, однак при цьому дихав. У бліндажі поруч з ОСОБА_8 стояли інші військовослужбовці Збройних Сил України. Про причини отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ані ОСОБА_12 , ані ОСОБА_13 не були обізнані, однак впевнені, що такі тілесні ушкодження були отриманні поза межами території військової частини, оскільки зі слів присутніх військовослужбовців, знали, що ОСОБА_8 привезли до військової частини у тачці вже зі слідами побиття.

Зважаючи на тяжкий стан ОСОБА_8 , відсутність можливості забезпечити надання ефективної медичної допомоги на території військової частини, ОСОБА_8 було загружено в службовий автомобіль, після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повезли останнього до КНП «Вишгородська ЦРЛ» до приймального відділення, попередньо зателефонувавши на спеціальну лінію «103». По приїзду до лікарні вони передали ОСОБА_8 до приймального відділення, з якого останнього забрали до реанімаційного відділення. У подальшому, як пояснили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вони дізналися про смерть ОСОБА_8 приблизно через два дні після її настання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , будучи повідомленою про її права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу, надала показання наступного змісту. Вона - ОСОБА_14 працює у КНП «Вишгородська ЦРЛ» лікарем - анестезіологом. 20 листопада 2022 року, ввечері, до КНП «Вишгородська ЦРЛ» на приймальне відділення був доставлений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військовими медиками. На момент надходження до лікарні ОСОБА_8 був весь у крові, побитий, мав характерні та явні тілесні ушкодження. У зв`язку з цим було проведено КТ, після чого ОСОБА_8 був невідкладно госпіталізований до реанімаційного відділення для здійснення штучної вентиляції легенів, оскільки самостійно він вже не мав можливості дихати. У той же день приблизно о 24 годині ОСОБА_8 було перевезено в обласну лікарню. Тому подальша доля ОСОБА_8 їй - ОСОБА_14 невідома.

Також на запитання суду свідок ОСОБА_14 повідомила, що попередній діагноз, який було встановлено ОСОБА_8 , є політравма, перелом черепа, закрита травма грудної клітини, а також двосторонній пневмоторакс, кровотеча в плевральній порожнині. ОСОБА_8 був в дуже тяжкому стані, не розмовляв.

Крім показань обвинуваченого, потерпілої, свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України підтверджується письмовими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду, а саме:

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 114-118), з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на пропозицію слідчого добровільно погодився провести слідчий експеримент з метою відтворення обставин та подій, що мали місце під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. У присутності двох понятих ОСОБА_4 підтвердив, що 20 листопада 2022 дійсно перебував за адресою: АДРЕСА_2 . О другій половині цього дня до нього в гості прийшли військовослужбовці Збройних Сил України - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , щоб забрати продукти харчування. ОСОБА_4 завів вказаних осіб всередину будинку, посадив за стіл, вказавши при понятих на будинок, всередину яких він їх заводив, а також стіл, за яким вони всі разом сиділи. У подальшому, як зазначив ОСОБА_4 , він разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 почав вживати алкогольні напої, сидячи за вказаним столом. Під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_15 виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_15 , який сидів на стільці по праву руку від ОСОБА_4 , вдарив останнього в область правового ока. Після чого, як було показано на слідчому експерименті, ОСОБА_4 встав з-за столу та почав битися з ОСОБА_15 , наносячи останньому удари правою та лівою рукою, стиснутими в кулак, в область голови та грудної клітини. Після цього ОСОБА_15 впав на підлогу, де ОСОБА_4 продовжив завдати йому удари.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 не тільки підтвердив факт завдання ударів ОСОБА_8 , але і зазначив, що удари наносив тільки він, більше у побитті ОСОБА_8 участі ніхто з присутніх осіб не брав.

Таким чином, під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 добровільно відтворив обставини та обстановку вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтвердив місце вчинення правопорушення, розкрив механізм реалізації об`єктивної сторони, зазначивши та описавши детально характер, послідовність та механізм нанесення ударів по тілу ОСОБА_8 , руками та ногами, а також підтвердив факт нанесення тілесних ушкоджень саме своїми діями, зазначивши при цьому, що будь-які інші особи участі у побитті ОСОБА_8 не брали.

Зазначені у протоколі проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 (Т. 2, а.с. 114-118) узгоджуються та підтверджуються відеозаписом під назвою « ОСОБА_17 », що записаний у файл на DVD-R диск, який у свою чергу виступає додатком до протоколу слідчого експерименту від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 114-118). На вказаному відеозаписі судом повністю підтверджено відомості, зазначені у протоколі слідчого експерименту від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 114-118).

- Висновком експерта № 31 осв--2022 (Т. 2, а.с. 112-113), з якого судом встановлено, що при освідуванні ОСОБА_4 було виявлене тілесне ушкодження у вигляді садна в правій виличній області, яке могло утворитись від однократної, ударної дії якогось тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (неможна, виключити, що таким предметом могла бути рука стиснута в кулак); в строк не більш, ніж 24 години на момент огляду.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 125-129) за участю свідка ОСОБА_7 . Зі змісту вказаного протоколу встановлено, що ОСОБА_7 у присутності двох понятих та при застосуванні безперервної відеофіксації добровільно виклав обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Зокрема, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 вказав місце та час вчинення кримінального правопорушення, відтворив стадії, причини та хронологію виникнення конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , а також характер, ступінь, механізм, послідовність нанесення ударів ОСОБА_4 по тілу ОСОБА_8 . Усі відомості, зазначені свідком ОСОБА_7 , а також обставини вчинення кримінального правопорушення, відтворені ним, повністю відповідають та узгоджуються з відомостями та обставинами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що зазначені в обвинувальному акті, показаннях обвинуваченого, а також у протоколі проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 року за участю самого обвинуваченого (Т. 2, а.с. 114-118).

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 року, що було проведено за участі свідка ОСОБА_7 , (Т. 2, а.с. 57-59) встановлено, що у присутності понятих свідок ОСОБА_7 за зовнішніми ознаками, рисами обличчя та з урахуванням наявності факту постійного спілкування безумовно впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 як місцевого мешканця с. Лебедівка, СТ «ІНФОРМАЦІЯ_16», щодо якого здійснюється дане кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Вищезазначені докази у своїй сукупності дають підстави констатувати, що показання свідка ОСОБА_7 , надані у судовому засіданні, не тільки є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, є достовірними з огляду на беззаперечне, безпомилкове та безумовне впізнання ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_4 , до дому якого він разом з ОСОБА_8 прийшли 20.11.2022 року.

- Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 181349 (Т. 2, а.с. 62) підтверджено, що власником земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_2 , в якому перебував обвинувачений ОСОБА_4 та відбулася подія кримінального правопорушення, є ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 63-65) відповідно до якого, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , у присутності двох понятих впізнав за фотознімком обвинуваченого ОСОБА_4 за широкою формою носу, круглим лобом, дуго образними бровами та за сукупністю рис обличчя у сукупності безпомилково та безумовно, який 20.11.2022 року о 17 годині, тобто безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, знаходився в будинку АДРЕСА_2 разом з іншим військовослужбовцем.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 71-73), з якого встановлено, що у присутності двох понятих ОСОБА_19 впізнав безпомилково та безумовно за формою лобу, губ, очей за фотознімком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , як особу, яка 20.11.2022 року о 17 годині знаходилася у буд. АДРЕСА_3 .

- Протоколом огляду мобільного телефону марки «iPhone 11» від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 67-70), який належить ОСОБА_19 та який був наданий для проведення огляду останнім добровільно, встановлено наявність на вказаному технічному засобі 5 (п`ять) фотозображень, зроблених усередині будинку АДРЕСА_3 безпосередньо одразу після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. З вказаних фотозображень вбачається наявність усередині будинку розкиданих речей, перевернутих меблів, плям на підлозі, а також ОСОБА_7 .

Оцінюючи вищезазначені докази, зібрані у результаті слідчих (розшукових) дій за участі ОСОБА_19 , суд звертає увагу, що ОСОБА_19 неодноразово викликався у судове засідання для проведення допиту як свідка. Однак, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, ОСОБА_19 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому учасники судового провадження не заперечували проти можливості проведення судового розгляду без проведення допиту свідка ОСОБА_19 .

У зв`язку з цим судом враховано, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

У той же час неприбуття свідка ОСОБА_19 у судове засідання і відсутність можливості проведення безпосереднього допиту останнього у судовому засіданні не позбавляє суд можливості здійснення безпосереднього дослідження та оцінки доказів у виді протоколів пред`явлення до впізнання, проведених за участю ОСОБА_19 , а також протоколу огляду його мобільного телефону. Вказані докази безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні за участі учасників судового провадження, які не заперечували їх доказової цінності чи порушення вимог щодо їх властивостей як доказів.

З урахуванням вищевикладеного на основі протоколів пред`явлення до впізнання, проведеного за участю ОСОБА_19 , а також протоколу огляду його мобільного телефону, підтверджено відомості та обставини, зазначені в обвинувальному акті - перебування 20.11.2022 року обвинуваченого ОСОБА_4 разом зі свідком ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_3 . У свою чергу зовнішні ознаки обстановки всередині вказаного будинку дають достатні підстави вважати, що фотознімки, які були зроблені на телефон ОСОБА_19 , були зроблені майже одразу після бійки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та перебувають у логічному узгодженні з іншими доказами по справі, зокрема, показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_4

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 150-155), проведених за участі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , встановлено, що як свідок ОСОБА_11 , так і свідок ОСОБА_10 за зазначеними у протоколах ознаками безпомилково та безумовно впізнали обвинуваченого ОСОБА_4 , який 20.11.2022 року разом зі свідком ОСОБА_7 привіз у залізному візку до місця розташування військової частини ОСОБА_8 , який мав при цьому тілесні ушкодження.

На основі вищезазначених протоколів пред`явлення особи для впізнання суд робить висновок, що показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є послідовними, узгоджуються як між собою, так і з іншими матеріалами кримінального провадження, а також володіють суттєвим рівнем достовірності з огляду на впізнання вказаними свідками ОСОБА_4 під час проведення відповідних слідчих (розшукових) дій.

- Рапортом від 20.11.2022 року № 18471, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі Вишгородського РУП ГУНП в Київській області «Інформаційний портал Національної поліції» (Т. 2, а.с. 15-16), з якого вбачається, що 20 листопада 2022 року о 19 год. 59 хв. на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення від КНП «Вишгородська ЦРЛ», в якому було зазначено, що за медичною допомогою до вказаного медичного закладу звернувся ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військовослужбовець, з діагнозом політравми. Виїздом слідчої оперативної групи на місце виклику було підтверджено, що до КНП «Вишгородська ЦРЛ» 20.11.2022 року близько о 20 годині вечора поступив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у тяжкому стані з великою кількістю тілесних ушкоджень.

- Протоколом огляду місця події від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 18-27) з якого встановлено, що у присутності свідків та при застосуванні безперервної відеофіксації слідчою оперативною групою за участю та добровільної згоди ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , як особи, що має достатні правові підстави щодо використання приміщення, було проведено огляд місця події, що мало місце на території домоволодіння АДРЕСА_2 . Огляд було розпочато о 01 год. 56 хв. 21.11.2022 року, а закінчено о 02 год. 04 хв. того ж дня. Під час огляду вказаного місця поблизу житлового приміщення, яке не введено в експлуатацію та розташоване поруч з будинком № 58А, поблизу дерев`яного паркану, на підлозі, в снігу виявлено шапку зеленого кольору, на якій міститься речовина бурого кольору; також на зазначеній ділянці, а саме на ґрунтовій дорозі, що була вкрита снігом, було виявлено сліди речовини бурого кольору, які продовжувалися паралельно дерев`яному паркану; на додаток до цього на місці огляду виявлено залізний візок для будівництва, в середині якого наявний сніг зі слідами речовини бурого кольору.

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.11.2022 року, з якого вбачається, що у зв`язку з виявленням ознак кримінального правопорушення 21.11.2022 року о 02 год. 08 хв. було внесено відомості до за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (Т. 2, а.с. 8). За фактом внесення зазначених відомостей розпочато кримінальне провадження № 0001285.

- Протоколом огляду від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 32-46), проведеного за участі ОСОБА_19 та за добровільної згоди останнього, судом встановлено, що у подальшому було проведено огляд житлового приміщення, яке не введено в експлуатацію та розміщено поруч з будинком АДРЕСА_2 . Під час проведення вказаного огляду у присутності двох свідків та при застосуванні безперервної відеофіксації усередині приміщення було виявлено дерев`яну лопату з пластиковим наконечником, на дерев`яній ручці якого виявлено речовину бурого кольору; на відстані близько 3 метрів прямо від вказаної лопати, за стовбуром дерева виявлено швабру з металевою основою (рукояткою), на якій також виявлено речовину бурого кольору; також біля вказаних речей на бетонному покритті, що було вкрито снігом, виявлено сліди речовини бурого кольору; усередині приміщення на пластиковому відрі синього кольору, стіні рожевого кольору, дерев`яних дверях, кухонних дверях білого кольору, мобільному телефоні, що лежав на тумбі поруч з ліжком, було виявлено сліди речовини бурого кольору. З метою фіксації факту вчинення правопорушення було зроблено змиви вказаних слідів речовини бурого кольору, які у подальшому разом з телефоном, на якому були виявлені подібні сліди, постановою слідчого від 21.11.2022 року було визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.

- Протоколом затримання від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 74-84) підтверджується, що 21.11.2022 року о 01 год. 30 хв. у АДРЕСА_2 , у присутності двох понятих було затримано обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі того, що сукупність очевидних ознак на його тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Зі змісту протоколу вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 по факту свого затримання пояснив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, усвідомлюючи зміст положень ст. 63 Конституції України, а також зазначив, що 20.11.2022 року близько 12 години дня, більш точної дати не пам`ятає, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , повні анкетні відомості яких йому були не відомі, перебували на території домоволодіння, що розташоване за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лебедівка, СТ «ІНФОРМАЦІЯ_16». У цей же час розпивали спільно алкогольні напої, у ході чого між обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_15 виник словесний конфлікт на грунті раптово виниклих відносин, під час якого ОСОБА_15 наніс ОСОБА_4 один удар в обличчя з правового боку. У відповідь на отриманий удар ОСОБА_4 руками, стиснутими в кулак, наніс декілька ударів по тілу ОСОБА_15 .

Співставлення відомостей, зазначених у протоколі затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з іншими матеріалами кримінального провадження та обставинами, встановленими судом, дає можливість констатувати, що особою на ім`я ОСОБА_15 , про якого ОСОБА_4 зазначає у протоколі затримання, є саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З цього ж протоколу затримання вбачається, що у присутності двох понятих було проведено особистий обшук ОСОБА_4 , під якого встановлено, що затриманий одягнений: в кофту синього кольору з білими полосами на застібці типу блискавки, на рукавах якої виявлено сліди бурого кольору ззовні сході на кров; светр в`язаний сірого кольору з вставкою бежевого кольору на передній частині якої виявлено сліди бурого кольору ззовні сході на кров; спортивні штани чорного кольору, на передній частині якого виявлено сліди бруду. Зазначений одяг вилучено та поміщено до картонної коробки. У подальшому постановою слідчого від 21.11.2022 року (Т. 2, а.с. 85-88) зазначені речі було визнано речовими доказами.

- Висновком експерта № 291 (Т. 2, а.с. 182-183) встановлено, що кров ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, а кров обвинуваченого ОСОБА_4 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.

- Висновком експерта № 295 (Т. 2, а.с. 188-189) з якого вбачається, що на спортивних штанах, вилучених у ОСОБА_4 , виявлена кров людини, яка могла походи від потерпілого ОСОБА_8 .

- Висновком експерта № 294 (Т. 2, а.с. 191-192) встановлено, що на светрі, вилученому у ОСОБА_4 під час особистого обшуку, також виявлено кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_8 .

- Висновком експерта № 293 (Т. 2, а.с. 194-195) встановлено, що на куртці, вилученій у ОСОБА_4 , під час проведення особистого обшуку, виявлена також кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_8 .

- Висновком експерта № 292 (Т. 2, а.с. 200-201) встановлено, що кров людини виявлена лише в змиві металевого візка, який був вилучений на ватний тампон дерев`яного аплікатора за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лебедівка, СТ «ІНФОРМАЦІЯ_16». При цьому у вказаному висновку зазначається, що вказані сліди крові на змиві з металевого візка могли утворитися за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, вказані висновки експертів у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження підтверджують факт виникнення бійки між обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , у ході якої ОСОБА_4 завдавав удари руками ОСОБА_8 , внаслідок чого сліди крові останнього залишилися на одязі обвинуваченого ОСОБА_4

- Консультативним заключенням КНП «Київська обласна клінічна лікарня» (Т. 2, а.с. 124) підтверджується, що 21.11.2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно був доставлений до відділення інтенсивної терапії загального профілю КНП КОР «КОКЛ», загальний стан хворого розцінюється як тяжкий. Діагноз, встановлений ОСОБА_8 , характеризується як політравма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, перелом основи черепа, забійна рана лоба та верхньої повіки, емфізема підкірної клітковини обличчя перелом кісток носу, перелом стінок обох верхньо-щелепних пазух, нижньо-латеральної стінки тіла основи пазухи ліворуч, гостре порушення мозкового кровообігу за змішаним типом в басейні лівої середньо мозкової артерії. Також виявлено перелом стінок обох орбіт, закриту травму грудної клітки, правобічний пневмоторакс, лівобічний гідро пневмоторакс, множинні переломи ребер з обох боків.

- Рапортом старшого інспектора чергового Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_20 від 16.12.2022 року, який зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (Т. 2, а.с. 212), з якого встановлено, що 16 грудня 2022 року о 12 год. 15 хв. на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення від лікаря КНП КОР «КОКЛ» Мартинюка, який повідомив про смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був доставлений 21.11.2022 року з КНП «Вишгородська ЦРЛ» з діагнозом політравми.

- Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_15 (Т. 2, а.с. 239).

- Лікарським свідоцтвом про смерть № 484 від 19.12.2022 року (Т. 2, а.с. 225-226) з якого вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок травм, що утворилися 20.11.2022 року внаслідок дії тупого предмета..

- Висновком експерта № 484/П1 (Т. 2, а.с. 245-248) встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені наступні ушкодження: а) лінійно-звивистий рубець на верхній повіці лівого ока (забійна рана згідно даних медичної документації); ділянка епітелізації в області правої брови з лінійно-звивистим рубцем (забійна рана згідно даних медичної документації); «підшкірні гематоми навколо очей», «множинні переломи стінок обох верхньощелепних пазух, кісток носу, нижньо-латеральної стінки тіла основної пазухи ліворуч, перелом латеральних стінок правої та лівої очниць, гемосинус, емфізема лівої очниці» - згідно даних медичної документації; б) синець на правій передньо-боковій поверхні живота; «садна на грудній клітці», «підшкірна гематома на передній черевній стінці в лівій здухвинній ділянці», «підшкірна гематома в поперековій ділянці», «підшкірні гематоми на правій ділянки живота»№ консолідовані переломи 3-го ребра справа та 2,5,6,7,8,9,10,11-го ребер зліва, з крововиливами в м`які тканини; «забій легень» - згідно даних медичної документації; неповний розрив стінки нижньої третини стравоходу з езофагоплевральною норицею; в) синець - на задній поверхні правового плеча, контурний синець на задній поверхні правового плеча з переходом на область ліктьового суглоба; синець на задній поверхні лівого передпліччя та на внутрішній поверхні лівої гомілки; «підшкірні гематоми на латеральній ділянці лівого стегна» - згідно даних медичної документації; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`якої тканини; г) неповний прямий перелом тіла грудини в 4-му міжребер`ї; неповні непрямі переломи 3,4,5,6-го ребер справа та 3,4,5,6-го ребер зліва, без крововиливів в м`які тканини.

З вказаного висновку також вбачається, що характер та морфологія зазначених у п. а, б, в, ушкоджень, їх зовнішній вигляд, локалізація на тілі, вказують на те, що вони утворилися прижиттєво, можливо в строк та за обставин, що вказані у постанові про призначення експертизи, від дії тупих предметів з обмеженою контактною поверхнею, якими могли бути «кулаки рук» за механізмами ударів та тертя.

Ушкодження, що описані у п. а, б, складають комплекс полі травму вигляді внутрішньочерепної трави з множинними переломами кісток обличчя та дифузним аксональним ушкодженням тканини головного мозку, та закритої трави грудної кілки з множинними переломами ребер, забоями легень та розривом стравоходу, які в своїй сукупності та кожне окремо мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

- Висновком експерта № 484/П2 (Т. 3, а.с. 6-8) констатовано, що враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень утворення їх не виключається за обставин, встановлених під час слідчого експерименту, на які вказує ОСОБА_4 . У свою чергу у висновку експерта № 484/П3 (Т. 3, а.с. 12-14) також констатовано, що утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не виключається за обставин, встановлених під час слідчого експерименту, на які вказує свідок ОСОБА_7 . Крім того, в останньому висновку підтверджено, що давність виникнення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 може відповідати моменту вчинення злочину.

- Висновком судово-психіатричного експерта № 811 від 22.12.2022 року (Т. 2, а.с. 208-211) встановлено, що ОСОБА_4 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу, у період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він обвинувачується, не виявляв ознак будь-якого психічного розладу та за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності на той момент не перебував, повністю усвідомлював значення своїх дій та контролював їх.

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як фізична осудна особа, що досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, тобто обвинувачений наділений всіма ознаками суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Також суд звертає увагу, що під час судового розгляду до матеріалів справи було долучено висновок експерта № 484/П4. За загальним правилом, кримінальне процесуальне законодавство не забороняє долучення до матеріалів справи доказів на стадії судового розгляду, однак відповідно до ч. 11 ст. 290 КПК України таке долучення має супроводжуватися відкриттям сторонами провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Згідно з наявного у матеріалах кримінального провадження повідомлення стороною обвинувачення було виконано вимоги зазначеного припису та відкрито доступ до вказаного висновку експерта всім учасникам судового провадження.

- Висновком експерта № 484/П5 відповідно до якого, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної травми голови та рудної клітки (полі травми) з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів з розвитком поліорганної неостаточності. При судово - медичній експертизі були виявлені інші захворювання, які, не вплинули на настання його смерті. Враховуючим характер та особливості виявлених у ОСОБА_8 ушкоджень, не виключено, що останній міг здійснювати будь-які самостійні рухи (рухатись, ходити, чинити опір тощо) до моменту втрати (порушення) свідомості.

У ч. 1 ст. 121 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

У свою чергу ч. 2 ст. 121 КК України передбачає кваліфікований склад кримінального правопорушення, а саме - умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого.

Аналіз складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, дає можливість зробити висновок, що його основним безпосереднім об`єктом виступають суспільні відносини, пов`язані з забезпеченням цілісності та недоторканості здоров`я людини. У випадку, якщо внаслідок умисних тяжких тілесних ушкоджень заподіяно також суспільно-небезпечний наслідок у вигляді смерті потерпілого, то додатковим безпосереднім об`єктом правопорушення також виступають суспільні відносини у сфері забезпечення недоторканості життя осіб.

Суб`єктом даного кримінального правопорушення відповідно до системного тлумачення положень ч. 2 ст. 121 КК України та ч. 2 ст. 22 КК України виступає осудна фізична особа, яка досягла 14 років.

У свою чергу об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, характеризується наявністю суспільно-небезпечного діяння, суспільно-небезпечного наслідку, а також безпосереднього причинного зв`язку між вказаним діянням та наслідком. При цьому зі змісту диспозиції ч. 2 ст. 121 КК України слідує, що вказаний склад кримінального правопорушення належить до кримінальних правопорушень з похідними наслідками, тобто ускладнений наявністю двох суспільно-небезпечних наслідків.

При цьому особливість кримінального правопорушення з похідними наслідками полягає у наявності безпосереднього причинного зв`язку між першим та похідним суспільно-небезпечним наслідком таким чином, що перший з необхідністю та безумовно спричиняє настання похідного наслідку, який передбачений диспозицією відповідної статті.

Проектування зазначених висновків на положення ч. 2 ст. 121 КК України дає можливість констатувати, що об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення, зокрема, полягає у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. Таким чином, об`єктивна сторона характеризується наявністю першого та основного суспільно-небезпечного наслідку у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, що як таке визначено у положеннях ч. 1 ст. 121 КК України, а також похідного (вторинного) наслідку у виді смерті потерпілого. При цьому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження перебувають у безпосередньому причинному зв`язку зі смертю потерпілого таким чином, що тілесні ушкодження з необхідністю та безумовністю призводять до настання смерті потерпілого.

Ускладнення складу кримінального правопорушення наявністю основного та похідного суспільно-небезпечного наслідку зумовлює особливості суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Зазначена особливість характеризується наявністю змішаної форми вини - умислом щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (першого наслідку) і необережністю до смерті потерпілого (похідного наслідку). У підсумку кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, належить до категорії умисних кримінальних правопорушень.

Вищезазначена особливість суб`єктивної сторони вимагає від суду проведення детальної перевірки всіх фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення з метою надання обґрунтованого висновку щодо наявності у діях особи ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а не кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України.

Вказаний висновок узгоджується з положеннями п. 22 ППВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якому зазначається, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК) суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Докази, досліджені судом в межах судового розгляду, відповідно до положень ст. 94 КПК України оцінюються судом як належні, допустимі, достовірні та достатні для констатації факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Будь-яких відомостей, обставин, які б давали суду розумні підстави прийти до зворотного висновку щодо властивостей досліджених доказів, судом не встановлено, а учасниками судового провадження не надано.

Тому з наявних матеріалів справи підтверджуються та доводяться обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення своїх дій та здійснюючи повний контроль над ними, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи основний суспільно-небезпечний наслідок у виді тяжких тілесних ушкоджень, що може настати внаслідок його дій, бажаючи його настання, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з мотивів помсти за допущену образу, завдав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тяжкі тілесні ушкодження, які з огляду на їх морфологію, локалізацію, характер призвели до подальшої смерті ОСОБА_8 .

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На основі цього суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд доходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України. Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд вважає доведеною.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону і зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, має виходити з того, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки вираховування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, але і індивідуальних особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 - уродженець с. Ожеве, Сокирянського району Чернівецької області, громадянин України, одружений, утриманців не має, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , групи інвалідності не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2023 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Вирішуючи питання наявності у діях обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (Т. 2, а.с. 160), висновку експерта № 496 (Т. 2, а.с. 163) встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення та на момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння перебував у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння 0,84 проміле. Факт перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не заперечувався ані самим обвинуваченим, ані іншими учасниками судового провадження.

У зв`язку з цим суд відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України враховує вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає необхідним призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо призначення остаточного покарання ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2023 року у справі № 277/67/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років. Зі змісту вироку вбачається, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, мало місце 02.11.2017 року, тобто до вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд в межах цієї справи призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховуючи в строк остаточного покарання повністю або частково відбуде покарання за попереднім вироком, здійснюючи перерахунок видів покарань за правилами ст. 72 КК України (у разі необхідності здійснення такого перерахунку).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

В межах даної справи з урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , ставлення останнім до вчиненого ним діяння, наявність як обтяжуючих, так і пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість визначення остаточного покарання за правилами часткового складання призначених покарань.

Слід також зазначити, що у вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2023 року ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання з 04.11.2017 року, а в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі з 04.11.2017 року до 23.02.2020 року та з 12.01.2023 року до набрання вироком законної сили. Таким чином зі змісту зазначеного вироку вбачається наявність у ОСОБА_4 частково відбутої частини призначеного покарання у виді позбавлення волі, яка дорівнює проміжкам часу, що були зазначені вище.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Судом встановлено, що в межах даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України 21.11.2022 року о 01 год. 30 хв.

23.11.2022 року ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/3938/22 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був продовжений та на даний час триває.

У зв`язку з цим відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбуття остаточного покарання у виді позбавлення волі необхідно зарахувати також строк його попереднього ув`язнення з 21.11.2022 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Відповідно до відомостей обвинувального акту та як було встановлено судом з наданих висновків експертів в межах даного кримінального провадження, витрати на залучення державних експертів, які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, відсутні.

У свою чергу правовою долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України, а арешт накладений на речові докази ухвалами слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 22.11.2022 року (Т. 2, а.с. 174-177) відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого діє до 27 серпня 2023 року. Оскільки учасники судового провадження під час судового засідання клопотань про обрання, зміну, скасування запобіжного заходу не подавали, то запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 100, 367, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання шляхом часткового складання покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, призначеного цим вироком, з покаранням у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, призначеного вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2023 року у справі № 277/67/18, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років, частково відбуте покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2023 року, а саме строк з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.11.2017 року до 23.02.2020 року, а також строк з 12.01.2023 року до набрання вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2023 року законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.11.2022 року і до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експертів в межах даного кримінального провадження залишити за сторонами кримінального провадження.

Арешт, накладений на речові докази ухвалами слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 21.11.2022 року у справі № 363/3938/22 - скасувати.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України речові докази, а саме:

- шапка зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- змив зі слідами речовини бурого кольору, що виявлено на металевому візку, поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- змив зі слідами речовини бурого кольору з лопати з дерев`яною основою поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- змив зі слідами речовини бурого кольору зі швабри з металевою основою поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- резинові капці зі слідами речовини бурого кольору поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- змив зі слідами речовини бурого кольору з дверей поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- змив зі слідами речовини бурого кольору з пластикового відра синього кольору поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- змив зі слідами речовини бурого кольору зі стіни поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- змив зі слідами речовини бурого кольору з вхідних дверей поміщена до паперового конверту коричневого кольору з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- мобільний телефон чорного кольору на екрані якого виявлено речовину бурого кольору поміщена до спеціального пакету з індивідуальним номером FPS 5012604 з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон чорного кольору марки «SIGMA» поміщена до спеціального пакету з індивідуальним номером НОМЕР_5 з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон чорного кольору марки «NOKIA» поміщена до спеціального пакету з індивідуальним номером НОМЕР_6 з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якого обмежено - на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України конфіскувати в дохід держави;

- зразки букального епітелію ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту з відповідним надписом та підписом понятих - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити;

- змиви з правої та лівих долонь з контрольним змивом ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту з відповідним надписом та підписом понятих - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- зрізи з нігтьових пластин правої та лівої руки ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту з відповідним надписом та підписом понятих - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- сліди папілярних візерунків з правої та лівої руки ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту з відповідним надписом та підписом понятих - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- кофта синього кольору з білими полосами на застібці типу блискавки на рукавах якої виявлено сліди бурого кольору зовні схожі на кров, светр в`язаний сірого кольору з вставкою бежевого кольору на передній частині якої виявлено сліди бурого кольору зовні схожі на кров, спортивні штани чорного кольору на передній частині якого виявлено сліди бруду, які було поміщено до картонної коробки з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якої обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити;

- зимові чоботи чорного кольору з липучками з резиновими накладками на черевиках поміщено до картонної коробки з відповідним надписом та підписами понятих доступ до якої обмежено - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1