н/п 1-кс/490/6494/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/602/23
У Х В А Л А

01 вересня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали кримінальної справи від прокурора про накладення арешту майно, що було виявлено та вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого зазначений в прохальній частині клопотання, у кримінальному провадженні за №0000004 від 04.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Сторони до судового засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2, абз.2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_5 добровільно погодився реалізувати та реалізував рішення та дії окупаційної адміністрації держави-агресора щодо налагодження електропостачання з тимчасово окупованого м. Херсона, тимчасово окупованих районів Херсонської області до тимчасово окупованого м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області.

21.04.2023 слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Миколаївській області винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_5 , виконання якої доручено 2-му відділу ГВЗНД управління СБ України в Миколаївській області.

Окрім того, 07.06.2023 Центральний районний суд м. Миколаєва виніс ухвалу щодо надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, згідно з відповіддю на доручення слідчого №64/20-6905, отримано дані, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має цивільну дружину ОСОБА_4 , та може переховуватись за місцем мешкання останньої, а саме: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним, 28.08.2023 органом досудового розслідування проведено обшук на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ,під час якого виявлено та вилучено: планшет марки «Samsung», моделі «SM-T733» з s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy 52», з s/n НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IME12: НОМЕР_4 , з номером мобільного телефону НОМЕР_5 , в чохлі чорного кольору.

З протоколу обшуку від 28.08.2023 року, вбачається що одночасно з проведенням обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , фактично було проведено особистий обшук громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого було виявлено мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy 52», який знаходився в сумці білого кольору.

Однак прокурором не мотивовано підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Крім того, матеріали справи не містять доказів про наявність підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, а також інших відомостей, які б вказували на її причетність до вказаного кримінального правопорушення, а тому підстав для проведення особистого обшуку також не було.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Також, матеріалами справи не підтверджено, що саме вказані речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, на які просять накласти арешт.

Більше того, згідно довідки СВ УСБ України в Миколаївській області, майно, яке було вилучене у ОСОБА_4 під час проведення обшуку на даний час вже повернуто законному володільцю.

Відповідно до ч.1 ст 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, зокрема те, що належним чином не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування законності арешту наведених у клопотанні речей, а тому у вказаному клопотанні слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 173 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1