Справа №591/3204/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/314/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/3204/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.04.2023 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить задовольнити апеляційну скаргу та змінити ухвалу слідчої судді, якою обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , обравши йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, на обліку в закладах охорони здоров`я не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем і знаходився у зоні найбільш активних бойових дій, підозра за ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 347 КК є необґрунтованою, пошкодження майна працівників ВСП не здійснював, зброю не використовував і попередньої змови на пошкодження майна не мав, судова медична експертиза щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не проведена, ризики не доведені і більш м`які запобіжні заходи здатні запобігти вказаним слідчим ризикам.

22.04.2023 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із заступником керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 347 КК, в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків за попередньою змовою групою осіб, а також в умисному пошкодженні майна, що належить працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням службових обов`язків, вчинене загально небезпечним способом та за попередньою змовою групою осіб.

20.04.2023 до ЄРДР за № 0000131 внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 347 КК, 21.04.2023 о 06:25 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК і йому повідомлено про підозру.

Зважаючи на те, що існують ризики, передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК, для запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчої судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.04.2023 підозрюваному ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 18.06.2023 включно. Своє рішення слідча суддя умотивувала тим, що існують ризики, передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК і будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчої судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати ухвалу слідчої судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчої судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та задовольнивши його клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідча суддя дійшла висновку, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може перераховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і неможливістю запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам шляхом обрання будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК.

Разом з тим, такі висновки слідчої судді не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених у ст. 177 КПК, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного; 7) майновий стан підозрюваного; 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК).

Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 та 8 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчої судді в частині того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 347 КК, що підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178 і ч. 1 ст. 194 КПК, а саме: протоколами огляду місця події, допиту потерпілих, свідків, пред`явлення особи для впізнання, огляду речей та документів, затримання особи в порядку ст. 208 КПК, а будь-які докази, щоб викликали сумніви в обґрунтованості підозри у кримінальному провадженні на цій стадії процесу відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінальних правопорушень та їхня остаточна правова кваліфікація є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Слідча суддя вірно встановила, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має та є військовослужбовцем, приймав участь в бойових діях.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, колегія суддів ураховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судову практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати реальне існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Зокрема, ЄСПЛ наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14.10.2010 у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04).

Ухвала слідчої судді не містить належних мотивів щодо неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, а наявне формулювання про те, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, є формальним і не містить необхідного у такому випадку підґрунтя.

Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не містить обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчою суддею постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому це судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчому і обранні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу захисника.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчої судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.04.2023 відносно ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчому СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 .

Обрати підозрюваному ОСОБА_13 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та звільнити його з-під варти негайно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_11 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому знаходиться військова частина без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну своєї служби або знаходження;

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_12 .

Встановити строк дії ухвали до 18.06.2023 включно.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_7 негайно після її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4