Справа № 361/4359/22
Провадження № 1-кс/361/724/23
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Ухвала
08 травня 2023 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
Автор клопотання зазначає, що в період із березня 2022 року по даний час на території Київської області та м. Києва діє група осіб до складу якої, зокрема, входить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який разом з іншими особами, з корисливих мотивів займаються незаконним переправленням громадян України чоловічої статі, які підлягають мобілізації, через державний кордон. Указані особи організували незаконне переправлення через кордон, шляхом вирішення питання про отримання довідки волонтера від ряду громадських організацій та реєстрації в базі даних «Шлях». Переправлення через державний кордон здійснюють за грошову винагороду в сумі від 1500 до 5000 доларів США.
Відповідно до клопотання, вищевказані особи через громадську організацію надають завідомо недостовірні відомості відносно «волонтерів» (осіб, які намагаються ухилитися від мобілізації) до Міністерства інфраструктури України для внесення таких відомостей до інформаційної бази «Шлях», що в подальшому надає право безперешкодно здійснювати перетин державного кордону України.
Автор клопотання зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що до складу злочинної групи входить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засновник громадської організації «Польова», який прикриваючись діяльність громадської організації, усуває перешкоди в перетині Державного кордону України, чоловікам віком від 18 до 60 років, які в період «Військового стану» підлягають мобілізації за допомогою оформлення недійсних документів та внесення недостовірних даних до бази «ШЛЯХ».
ОСОБА_5 та інші особи діють у складі організованої групи за розподіленими ролями, за допомогою надання недостовірних відомостей до Державної служби України з безпеки на транспорті, яка є розпорядником інформаційної бази «Шлях», з метою отримання незаконного прибутку, організували схему, пов`язану із незаконним переправленням осіб чоловічої статі, які під час воєнного стану підлягають мобілізації, через державний кордон України шляхом усунення перешкод за допомогою оформлення недійсних документів та внесення недостовірних даних до відповідної інформаційної бази «Шлях», що надає можливість зазначеним особам покинути територію України.
Крім того, 02.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру, а саме про те, що він підозрюється у незакінченому замаху незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами та вказівками, вчинені з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України та на даний час встановлюються усі причетні особи до вчинення даного кримінального правопорушення.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання та накласти арешт на речі, вилучені під час обшуку.
Представник третьої особи адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання про накладення арешту на вилучено майно. Пояснила, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, а інформація, яка знаходиться у вилучених речах під час обшуку може бути з обмеженим доступом.
Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, заслухавши пояснення представника третьої особи, слідчим суддею встановлено наступне.
При цьому, 02.05.2023 року постановою слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , вказані вище речі визнано речовими доказами.
Слідчим суддею встановлено, що з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурор звернувся до слідчого судді 03 травня 2023 року, тобто у межах строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то ініціатор клопотання повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Так, згідно зі ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до приписів ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме є доказом кримінального правопорушення і відноситься до категорії речових доказів.
У свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя критично ставиться до пояснень адвоката ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, а тому вилучені речі можуть містити обмежений доступ, оскільки в обґрунтування вказаного посилання ОСОБА_4 не додала ніяких доказів.
При вирішенні питання про накладення арешту на майно, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; ту обставину, що вилучене майно згідно протоколу обшуку від 02.05.2023 року було визнано речовими доказами; наслідки накладення арешту на майно.
На даний час, будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Організацію виконання ухвали та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1