Справа № 128/2541/21
УХВАЛА

09 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000156 від 09.04.2021 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт з покладенням на обвинуваченого додаткових обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому просила врахувати, що обвинувачений є раніш не судимим, має міцні соціальні зв`язки, неповнолітню дитину, до затримання працював, має постійне місце проживання та родину, не має наміру впливати на свідків та потерпілу, яка вже є допитаною та висловила свою позицію. Також зауважила, що обвинувачений більше 2 років перебуває під вартою, та за цей час прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор заперечила проти клопотання сторони захисту. Просила врахувати, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що потягнув за собою смерть особи, просила врахувати думку потерпілої, яка наполягає на триманні під вартою, та зауважила на те, що доказів того, що дитина обвинуваченого проживала разом з ОСОБА_6 , суду не подано. Також просила врахувати, що частина свідків проживає в с. Цвіжин, а 2 свідків належить до членів родини обвинуваченого, що не виключає можливість тиску на свідків.

Потерпіла підтримали позицію прокурора та суду додала, що після вчинення злочину обвинувачений не намагався чинити на неї тиск, однак батько ОСОБА_6 телефонував їй, погрожував та обманим шляхом оплатив поховання її доньки. Проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому категорично заперечила.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та суду додав, що ніколи не погрожував потерпілій, не спілкувався з нею після затримання, не має наміру вчиняти тиск на свідків, а дитина не перебуває його утриманні тільки тому, що він перебуває під вартою, на теперішній час дитина знаходиться разом з матір`ю.

Заслухавши думку сторін судового процесу, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою був застосований до ОСОБА_6 за рішенням суду та продовжено за ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України. Застава не визначалася у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин спричинив загибель людини.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує, що злочини, в якому обвинувачується ОСОБА_6 віднесений відповідно до ст.12 КК України до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України строком покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Згідно обвинувального акту злочин був скоєний відносно особи, з якою обвинувачений перебував у близьких стосунках. Обвинувачений проживає в одній місцевості зі свідками, 2-є з яких є членами його родини батько та брат, що не виключає можливість вчинення тиску на свідків з метою зміни ними їх показів.

Крім того, суд враховує, думку потерпілої, яка категорично заперечила проти зміни запобіжного заходу, зазначила, що до смерті її доньки в неї були конфлікті ситуації під час яких обвинувачений погрожував «спалити хату та вбити». Вважає обвинуваченого агресивним, наполягає на залишенні вже встановленого запобіжного заходу.

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає наявними ризики передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосування іншого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є недоцільним.

В задоволені клопотання сторони обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 327, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання сторони обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала до оскарження не підлягає.

Суддя ОСОБА_1