Справа № 752/9083/22
Провадження №: 1-кп/752/1063/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000806, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 за обвинуваченням громадянина України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полонне Хмельницької області, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, офіційно непрацевлаштований, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 25.02.2022 у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 18-ї години у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - легковим автомобілем марки "Hyundai" модель "Elantra", державний номерний знак НОМЕР_1 (надалі по тексту - автомобіль Hyundai), який належить потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і який зберігався в гаражному приміщенні на території Київського суднобудівного заводу у Голосіївському районі м. Києві на острові Водників і вартість якого становила від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

ОСОБА_4 був обізнаним з тим, що його добрий знайомий ОСОБА_7 проводив певні ремонтні роботи зазначеного автомобіля за вказаним місцем, а тому, турбуючись про свою безпеку у зв`язку з повномасштабним вторгненням на територію України військ російської федерації, яке відбулося 24.02.2022, тимчасово проживаючи та працюючи на промисловому об`єкті на острові Водників та бажаючи прибути за місцем постійного мешкання і реєстрації у Хмельницьку область, вирішив незаконно заволодіти автомобілем Hyundai та проїхати ним до м. Полонне.

Реалізуючи свій умисел, 25.02.2022 ОСОБА_4 , якому були відомі місце знаходження ключів від автомобілю Hyundai, безперешкодно зайшов до гаражного приміщення, оглянув цей автомобіль, узяв розташовані поряд деякі елементи кузова і запасні частини та прикріпив їх до зазначеної автівки, адже знав, що її ремонт не є завершеним. Надалі ОСОБА_4 у цей же день приблизно о 18:00 відкрив ворота гаражного приміщення, сів до салону автомобіля Hyundai, завів двигун та керуючи цим транспортним засобом, покинув приміщення гаражного боксу і територію острова Водників, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України та визнається судом винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що за нормами ст. 12 КПК України, класифікується як тяжкий злочин.

З огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті і повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, з`ясувавши добровільність позиції ОСОБА_4 у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу, стосуються вирішення питання про долю речових доказів і судових витрат, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав беззастережно і повністю, надав покази, у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в установчій частині вироку, зокрема у частині способу вчинення, дати, часу і місця вчинення злочину, відсутності умислу щодо особистого збагачення, шляхом подальшого збуту цього автомобіля. За змістом показань обвинуваченого до початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, тобто до 24.02.2022, він працював на промисловому підприємстві на острові Водників у м. Києві і мешкав на території цього підприємства, де поряд знаходилася станція технічного обслуговування, де виконувалися ремонтні роботи автомобілів. ОСОБА_4 мав безперешкодний доступ до гаражного приміщення станції технічного обслуговування, був обізнаний з тим, що ключі від автомобілів, які знаходяться на ремонті, зберігаються у бляшанці, бував там. Оскільки боявся потрапити в окупацію, через те, що війська держави-агресора наближалися до Києва, вирішив використати автомобіль марки "Hyundai" модель "Elantra", державний номерний знак НОМЕР_1 , щоб доїхати до дому, а тому 25.02.2022 прийшов до гаражного приміщення, підлагодив цю автівку, узяв ключі, завів її та поїхав, безперешкодно діставшись дому у Хмельницькій області, зателефонувавши маляру ОСОБА_4 заздалегідь та повідомивши про те, що використає цей автомобіль. Вдома автомобіль поставив на прибудинковій території, одразу пішов влаштуватися у ряди місцевої територіальної оборони, уклав контракт, служив, чергуючи на Варшавській трасі, де часто навіть не було телефонного зв`язку та пального. Автомобіль впорядковував у вільний час, знається на техніці, відремонтував, що міг, продавати, збувати його не мав намірів, ним не користувався, нікому не передавав. Коли до нього прибули поліцейські, одразу підтвердив, що він автомобіль у нього, показав, де його зберігає. Власнику автомобіля відшкодував моральні збитки та інші витрати, пов`язані з тим, що автомобіль вибув з його волі, вибачився, щиро кається з приводу свого вчинку, усвідомлює необхідність понесення покарання, стидається вчиненого. На стадії досудового розслідування зі слідством співпрацював, давав показання, виконував всі вимоги слідчих.

Скарги на правоохоронців від обвинуваченого не надходило.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, логічні та не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за вище встановлених обставин.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки у ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Розгляд кримінального провадження проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_6 , який письмово клопотав про розгляд кримінального провадження за його відсутності та у своїй заяві від 30.03.2023 зазначив, що претензій до ОСОБА_4 не має, шкоду йому ОСОБА_4 відшкодував у повному обсязі, просить обвинуваченого суворо не карати, покарання призначити без позбавлення волі.

Під час судових дебатів сторони оголосили свої міркування щодо міри необхідного покарання, зокрема, прокурор просила застосувати покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з можливістю звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням, установленням іспитового строку, тривалістю 2 роки та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. При цьому прокурор зазначила те, що обтяжуючих обставин не встановлено, пом`якшуючими обставинами є щире каяття та активне сприяння обвинуваченим у розкритті злочину, просила врахувати, що ОСОБА_4 відшкодував завдану потерпілому шкоду, вибачився перед ним, вказувала на його особу, на відсутність судимостей, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Захисник під час судових дебатів зазначив, що ОСОБА_4 свою винуватість визнав, перед потерпілим вибачився та відшкодував йому і збитки і моральну шкоду, автомобіль відремонтував, потерпілий жодних претензій до обвинуваченого не має, зауважив що ОСОБА_4 не мав ніяких корисливих умислів та намірів щодо автомобіля Hyundai, фактично використав його у гуманітарних цілях, просив врахувати, що на утриманні у обвинуваченого є дитина 2009 року народження, що він працює і заробляє чесною працею, але наразі офіційного працевлаштування не має, одразу по приїзду до місця проживання на викраденому авто вступив до територіальної оборони, що доводиться контрактом від 21.03.2022, активно виявляв бажання вступити до війська, але через наявність кримінального провадження йому було відмовлено у прийнятті на військову службу та мобілізацію, просив призначити покарання із застосуванням іспитового строку та не застосовувати конфіскацію майна, адже наявне у ОСОБА_4 майно - це лише частина батьківської спадщини і у разі її відібрання йому навіть не буде де жити.

У судових дебатах й останньому слові ОСОБА_4 зазначив, що усвідомлює факт вчинення кримінального правопорушення, готовий понести покарання, жалкує про вчинене, щиро кається, зобов`язується стати на шлях виправлення та не повторювати злочинної поведінку у майбутньому, ставитиме до себе суворі моральні, соціальні, етичні вимоги.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позиції сторін і потерпілого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сутність вчиненого, причини, які зумовили протиправне вилучення майна у належного власника, які фактично становлять собою гуманітарні причини, період вчинення, емоційний стан обвинуваченого у зв`язку з повномасштабним вторгненням (пригнічення, збудження, бажання бути у безпеці), відшкодування шкоди, відсутність корисливих намірів, збереження майна і не погіршення його стану, перебування на службі в лавах територіальної оборони у Добровольчому формуванні Полонської міської територіальної громади № 1 з перших днів після 25.02.2022, а також особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, не має судимостей та до кримінальної відповідальності не притягався, розлучений, має двох дітей, одна з яких неповнолітня дочка, сплачує аліменти на утримання дитини, має постійне місце проживання і реєстрації, має соціально-корисну занятість, працює, щоб забезпечити себе, проте офіційно не оформлений на роботі, виявляв активне бажання мобілізуватися, відвідував військкомат та центр комплектування, у зв`язку з чим розгляд справи судом відкладався, проте на службу до Збройних Сил України не вступив через незавершене кримінальне провадження та відповідні законодавчі обмеження, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, проте є осудним, у момент вчинення злочину свої дії усвідомлював і керував ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, яке полягає у жалю з приводу учиненого, осуді своєї поведінки, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, їх часу, місця, способу учинення, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказані, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. При цьому, з урахуванням вищевказаного, суд знаходить можливим звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням у порядку приписів ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 74 КПК України та враховує при цьому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його застосування суд не вбачає.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження у сумі 500,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк, тривалістю 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Речові докази, а саме:

- компакт диск із записами камер спостереження з острова Водників у м. Києві зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- пластикову пляшку з-під води "Моршинська" об`ємом 0,5 л, змиви з ручки коробки перемикання передач, змиви з рульового керма, змиви з внутрішньої ручки передньої лівої двері, змиви з зовнішньої ручки передньої лівої двері, змиви з внутрішньої ручки передньої правої двері, змиви з зовнішньої ручки передньої правої двері що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Голосіївського районного управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за постановою слідчого ОСОБА_9 від 25.07.2022, знищити;

- автомобіль марки "Hyundai" модель "Elantra", державний номерний знак НОМЕР_1 залишити у володінні/користуванні/розпорядженні ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком від 27.07.2022 № 1918/22 у сумі 500 (п`ятсот) грн

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1