Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням телекомунікаційної платформи "EasyCon" кримінальне провадження № 0001256 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , згідно з ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 травня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити і на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Так, в суді першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав вину, щиро розкаявся і просив вибачення у потерпілих, які претензій до нього не мають. Між тим, суд не врахував як обставину, що пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю злочину, і недостатньо вмотивував призначення покарання без застосування положень 75 КК України, у той час як виправлення обвинуваченого, як вважає захисник, можливе без відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив закінчені замахи на крадіжки чужого майна, за наступних обставин.

16 березня 2023 року близько 13 години 55 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у торгівельному залі гіпермаркету "Ашан", розташованого на вул. Берковецькій, 6 в м. Києві, реалізуючи умисел на таємне викрадення майна, яке належить ТОВ "Ашан Україна Гіпермаркет", в умовах воєнного стану, взяв з полиці 3 ляльки загальною вартістю 654 гривні 17 копійок. Сховавши товар під пахву правої руки, ОСОБА_7 перетнув зону кас, не розрахувавшись за нього, і направився до виходу з гіпермаркету, однак біля виходу був зупинений працівником охорони, який виявив у нього вказаний товар.

Крім того, 20 березня 2023 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля АЗС "Палладіна"(Ашан), розташованої на вул. Берковецькій, 6 в м. Києві, реалізуючи умисел на повторне таємне викрадення майна, яке належить ТОВ "Вест Петрол Маркет", в умовах воєнного стану, проник до службового приміщення АЗС, звідки намагався викрасти коньяк "Napoleon VS" об`ємом 0,5 л в кількості 4 пляшки та мікрохвильову піч "Sammik SL НМ-910", а всього майно загальною вартістю 4 392 гривні. Однак злочин не було доведено до кінця, оскільки біля виходу з приміщення ОСОБА_7 був викритий працівником охорони з викраденим майном.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, оскільки обвинувачений вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд згідно з ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, обставини його вчинення, особу винного, який працює, не судимий згідно з ст.89 КК України, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність.

Даних про наявність такої обставини, яка пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, матеріали кримінального провадження не містять, враховуючи те, що ОСОБА_7 в обох випадках був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення разом з майном, яке намагався викрасти.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що після викриття у вчиненні замаху на крадіжку ОСОБА_7 через 4 дні знову вчинює замах на крадіжку. До обвинуваченого в минулому вже застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, однак він продовжив вчинювати нові умисні злочини, у тому числі під час іспитового строку, що свідчить про відсутність критичної оцінки ним своїх дій та неможливість його виправлення без відбування покарання.

Саме таке покарання, яке призначив суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстави для його зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3