Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7290/23
Провадження №1-кп/523/1208/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22.08.2023 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000276 від 26.02.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Аджигерраванд, Мирбаширського району, республіки Азербайджан, громадянина України, у цивільному шлюбі, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень ст..89 КК України раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 26.02.2023 року приблизно о 00 годин 30 хвилин, знаходячись в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час раптово виниклого словесного конфлікту, у ході якого ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, стоячи на ногах, умисно наніс один удар своєю рукою в обличчя ОСОБА_5 , який у цей час сидів на стільцеві, тобто здійснив суспільно небезпечне посягання відносно останнього. З метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів ОСОБА_5 , підвівшись з вказаного стільця відштовхнув від себе ОСОБА_6 . У свою чергу, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на порушення охоронюваних законом прав та інтересів ОСОБА_5 , своєю правою рукою схопив кухонний ніж з дерев`яним руків`ям жовто-коричневого кольору, фабричного виробництва, загальною довжиною 33,2 см та дугоподібним опуклим лезом довжиною 18,7 см, і спробував нанести нею удар ОСОБА_5 . У свою чергу, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані необхідності негайного відвернення незаконного посягання на свої охоронювані законом права та інтереси, тобто у стані необхідної оборони, схопив своїми обома руками праву руку ОСОБА_6 , в якій знаходився кухонний ніж, і почав її викручувати, щоб відібрати у останнього з руки ніж, отримавши при цьому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани на тильній поверхні правої кисті в проекції великого підвищення 1-го пальця. Відібравши вказаний ніж у ОСОБА_6 , ОСОБА_5 викинув його в бік на підлогу.

У цей час ОСОБА_6 схопив своєю лівою рукою інший кухонний ніж з металево-пластиковим руків`ям чорного кольору, фабричного виробництва, загальною довжиною 29,4 см та лезом довжиною 14,7 см, що за формою наближається до хвилі. У зв`язку з чим, ОСОБА_5 , з метою негайного відвернення незаконного посягання на свої охоронювані законом права та інтереси, почав своїми обома руками тримати обидві руки ОСОБА_6 . У свою чергу, ОСОБА_6 , продовжуючи протиправне посягання відносно ОСОБА_5 , зубами вкусив останнього за ніс. У зв`язку з чим, ОСОБА_5 , почав своєю лівою рукою розтискати щелепи ОСОБА_6 , внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді: вивиху дистального міжфалангового суглобу другого пальця лівої кисті з розривом медіальних зв`язок та травматичного відриву нігтьових пластинок 1-го та 2-го пальців лівої кисті.

У подальшому, ОСОБА_5 здійснив спробу відібрати кухонний ніж з лівої руки ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, викрутив її своїми обома руками таким чином, що вістря леза вказаного кухонного ножа стало в напрямку тіла ОСОБА_6 , та, невірно оцінивши небезпечність посягання та обстановку захисту, перевищуючи межі необхідної оборони, тримаючи своїми обома руками ліву руку ОСОБА_6 з даним ножем, умисно наніс удар в тіло останнього внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: 1) проникаючої колото-різаної рани грудної клітки ліворуч з ушкодженням внутрішньої грудної артерії та верхньої частки легені, що супроводжувалось лівобічним травматичним великим гемотораксом, яка згідно п.п. 2.1.3 «й», «о» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 (далі - Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень), відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень; та 2) різаної рани лівого передпліччя, яка згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердив всі обставини зазначені в обвинувальному акті, пояснивши що ввечері 25.02.2023 року потерпілий ОСОБА_6 запропонував йому піти до нього, оскільки ОСОБА_5 не встигав повернутися додому до комендантської години. За цим, 26.02.2023 року після полуночі, перебуваючи в кВ. АДРЕСА_3 , на кухні ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, почав наносити йому удари та намагався вдарити ножем, після чого останній вибив ножа, але потерпілий взяв інший ніж та знову пішов на нього. Захищаючи своє життя, він викрутив руки потерпілого таким чином, що ніж своєю гострою частиною обернувся до ОСОБА_6 та зробив поштовх у його бік. Після того, як він зрозумів, що ОСОБА_6 отримав важке поранення, він викликав швидку допомогу. Потім він повністю відшкодував збитки потерпілому, сплатив кошти за його лікування, оскільки почував себе винним. У скоєному розкаюється, більше такого не робитиме, просить суворо не карати та надати йому ще один шанс.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав заяву с прохання проводити слухання справи за його відсутності, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

По ст.124 КК України за ознаками: умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, та винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії не тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, відповідно до положень ст..89 КК України, не судимий, офіційно не працює, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, добре характеризується за місцем мешкання, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся, повністю відшкодував збитки потерпілому.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання - щире каяття, повне відшкодування збитків потерпілому.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, думку обвинуваченого та його захисника, які просили надати йому шанс на виправлення та обрати мінімальне покарання із іспитовим терміном, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Витрати на залучення експертів відсутні. Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1-го (одного) року обмеження волі;

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період часу з 26.02.2023 року по 07.03.2023 року у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двум дням обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді 1-го року обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась та скасуванню не підлягає.

Речові докази, а саме:

- зняти арешт з мобільного телефону марки ІРhone 11 Pro Max, який було повернуто обвинуваченому ОСОБА_7 під зберігальну розписку та вважати його переданим за належністю.

- одяг та взуття обвинуваченого та потерпілого, на які було накладено арешт ухвалами слідчого судді Суворовського р/с м.Одеси у справі №523/3660/23, а також ніж, змиви з ножа, простирадло сіро-білого кольору зі слідами речовини бурого кольору - знищити.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: