УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року

м. Київ

справа № 751/5451/21

провадження № 51-2203 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31 грудня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 6 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31 грудня 2021 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 3 грудня 2015 року Чернігівським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.1 85, ч. 2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці; 4 липня 2019 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з часу його затримання.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) України.

Відповідно до вироку суду, 29 березня 2021 року близько 19:10 год., ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Велмарт», за адресою: м. Чернігів, вул. Незалежності, 32, скориставшись вільним доступом до вітрин магазину, діючи повторно та узгоджено з останнім, помістив під власний одяг навушники безпровідні - накладки «200MahHd-890 TREQA», вартістю 333,33 грн., та сприяв аналогічним діям ОСОБА_6 з приховування в особистому одязі останнього навушників безпровідних - вкладок у футляр-заряд «Bt-Tws TREQA», вартістю 666,66 грн., і акумулятору зовнішнього «12800mA TR-910 TREQA», вартістю 224,99 грн., та у подальшому з метою таємного викрадення вказаних предметів спільно з ОСОБА_6 вийшов з приміщення закладу торгівлі поза касами.

Разом з тим, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 не отримав змоги розпоряджатися вказаним майном на власний розсуд, так як його дії були виявлені працівниками охорони, котрі пред`явили вимоги щодо припинення протиправних дій при виході ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з магазину.

Проте, незважаючи на виявлення вказаних протиправних дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , маючи намір довести до кінця спільний з ОСОБА_6 злочинний умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що його дії помітні для працівників охорони та розцінюються ними як викрадення, шляхом здійснення активного фізичного опору останнім намагався покинути місце вчинення злочину.

Тим самим, ОСОБА_5 , діючи повторно, зі спільним з ОСОБА_6 умислом та згідно попередніх домовленостей між ними, продовжив протиправні дії з метою заволодіння вказаними предметами загальною вартістю 1224,98 грн. як відкрите викрадення чужого майна, однак, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не отримав спільно з ОСОБА_6 змоги розпоряджатися відповідним майном, так як вчинюване ним діяння було остаточно припинено працівниками охорони.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2023 року вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31 грудня 2021 року залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК, ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк його тримання під вартою на виконання вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2021 року, з 19 червня 2022 року по 29 листопада 2022 року.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31 грудня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 6 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 змінити, пом`якшити йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2. ст. 186 КК, застосувавши до ОСОБА_5 положення ст. ст. 69, 75 КК, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі виду та розміру покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Як убачається зі змісту доданої до касаційної скарги копії судового рішення, обираючи ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд, на думку колегії Верховного Суду, належним чином врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання - рецидив кримінального правопорушення. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі, що є мінімальним в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК, яке вважав необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів та співмірним до тяжкості вчиненого. З таким висновком суду погодився і суд апеляційної інстанції.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 , які є аналогічними доводам її касаційної скарги, апеляційний суд відповідно до приписів ст. 419 КПК обґрунтовано визнав їх такими, що не заслуговують на увагу та з наведенням мотивів ухваленого рішення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що судами попередніх інстанцій не було враховано щире каяття засудженого та визнання ним своєї вини як обставини, які пом`якшують покарання, є необґрунтованими, оскільки суд першої та апеляційної інстанцій у своїх судових рішеннях врахували, що засуджений свою винуватість визнав частково, посилаючи на те, що намагався вчинити крадіжку, а не грабіж, та дійшли висновку, що визнання вини у вчиненні іншого злочину, ніж той, який інкримінується стороною обвинувачення, не може бути розцінене як щире каяття та як обставина, що пом`якшує покарання за вчинений злочин з іншою правовою кваліфікацією.

На думку колегії суддів Верховного Суду, у даному конкретному випадку призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 50, ст. 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим, колегія суддів не вбачає. У касаційній скарзі захисника відсутні доводи щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною захисника ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31 грудня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 6 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3