ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 00000955 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 29 жовтня 2023 року, із забороною залишати місце свого проживання у період з 21-00 години вечора до 07-00 години ранку наступної доби та покладенням інших обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило смерть потерпілого, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Водночас, слідчий суддя дійшов висновку, що ризики, передбачені п. 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, не доведені, оскільки вони об`єктивно не підтверджені.

Вирішуючи питання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, наслідки правопорушення у вигляді смерті особи, часткове відшкодування шкоди потерпілій, позицію потерпілої, яка в своїй заяві просила не застосовувати тримання під вартою, всі інші обставини правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, працює керівником юридичної особи, є одруженим, має малолітню дитину, матір, яка за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважав, що для запобігання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків достатньою мірою буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи особи та дозволить органу Національної поліції контролювати поведінку підозрюваного.

Водночас слідчий суддя вважав, що тримання підозрюваного під вартою є невиправданим з огляду на те, що він має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29.10.2023 включно, без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що слідчий суддя, обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання зазначив, що не доведено існування ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК.

На думку прокурора, таке твердження слідчого судді, є хибним, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, розуміє тяжкість та невідворотність покарання, усвідомлює, що в результаті вчиненого ним злочину спричинено виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, тому з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК зазначає, що ОСОБА_7 знайомий зі свідками (його пасажирами) та знає анкетні дані потерпілих і розуміючи тяжкість злочину, останній може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства та перешкоджатиме ефективному, повному та всебічному розслідуванню.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК свідчить те, що ОСОБА_7 допускає грубі порушення ПДР України, а саме: водіння в стані алкогольного сп`яніння, допускає небезпечну та агресивну манеру водіння, значно перевищуючи у населеному пункті допустиму швидкість руху 50 км/год., допускає інші грубі порушення ПДР України., тому може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків є необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, зазначив наступне.

Слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило смерть потерпілого, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Водночас, слідчий суддя дійшов висновку, що ризики, передбачені п. 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, не доведені, оскільки вони об`єктивно не підтверджені.

Слідчий суддя вважав, що для запобігання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків достатньою мірою буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи особи та дозволить органу Національної поліції контролювати поведінку підозрюваного.

Також, слідчий суддя вважав, що тримання підозрюваного під вартою є невиправданим з огляду на те, що він має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, не може цілком погодитись з вищевикладеними висновками слідчого судді, вважає їх не достатньо мотивованими, а рішення слідчого судді, що у даному провадженні існує тільки один ризик у вигляді переховування, запобігти якому можливо шляхом застосування домашнього арешту в певний період доби буде достатнім, апеляційний суд вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

З матеріалів провадження слідує, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000955 від 03.07.2023 року, в якому 29 серпня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, а саме у порушенні 02 липня 2023 року правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Апеляційний погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яка підтверджується, зокрема, поясненнями підозрюваного і в суді апеляційної інстанції, а також протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , слідчим експериментом за участю ОСОБА_7 , висновком авто технічної експертизи, іншими доказами та не оскаржується прокурором в апеляційній скарзі.

Стосовно наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Розглянувши клопотання слідчого, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_7 , перебуваючи без запобіжного заходу та усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_7 статті у виді позбавлення волі стоком від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що, зокрема дає матеріально-правові підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК та домашнього арешту, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК та свідчить про існування ризику переховування, оскільки усвідомлюючи суворість можливого покарання може вчинити заходи до переховування від органу досудового розслідування та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб та обумовлює можливість підозрюваному переховуватись на тимчасово непідконтрольній українській владі території, що може значно ускладнити органам правопорядку вживати заходи реагування на таку поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

При встановленні такого ризику, апеляційний суд зважає на початкову стадії кримінального провадження і ймовірність реалізації даного ризику в майбутньому для запобігання чому і застосовуються запобіжні заходи.

Під час апеляційного провадження встановлено, що твердження прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, є обґрунтованими та доведеним, а саме ризик у вигляді незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, який об`єктивно існує.

Зазначений ризик обумовлений тим, що свідки та потерпілі відомі підозрюваному, а тому останній може здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показів. Більше того, колегія суддів враховує й положення ч. 4 ст. 95 КПК щодо отримання показів свідка та потерпілого безпосередньо судом, а тому, на даному етапі кримінального провадження такий ризик об`єктивно існує.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини (ч. 1 ст. 178 КПК).

Апеляційної інстанції при оцінці законності судового рішення в цілому, враховує підвищену суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який обґрунтовано підозрюється у порушенні низки пунктів Правил дорожнього руху України, зокрема перевищення допустимої швидкості руху у населеному пункті, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого втрату керування, виїзд на зустрічну смугу руху та в подальшому виїзд на праве узбіччя по ходу свого руху де здійснив зіткнення з конструкцією зупинки громадського транспорту та наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перебував на зупинці, отримав тілесні ушкодження від яких загинув 05.07.2023 в КНП КМР МЛШМД.

Вищезазначені обставини залишились без належної оцінки слідчого судді, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановленням нової ухвали.

В той же час, суд апеляційної вважає необґрунтованими твердження в клопотанні слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, який на думку обвинувачення підтверджується тим, що ОСОБА_7 допускає грубі порушення ПДР України, а саме: водіння в стані алкогольного сп`яніння, допускає небезпечну та агресивну манеру водіння, значно перевищуючи у населеному пункті допустиму швидкість руху 50 км/год., допускає інші грубі порушення ПДР України, тому може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Будь-яких об`єктивних даних про ОСОБА_7 в минулому допускав грубі порушення вимог правил дорожнього руху або вчиняв кримінальні правопорушення, в тому числі у сфері безпеки дорожнього руху, до клопотання не додано, при цьому з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, тому слідчий суддя обґрунтовано вважав даний ризик не доведеним.

Стосовно врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК та можливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу, апеляційний суд враховує вагомість наявних доказів, які дають достатні підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, наслідки правопорушення у вигляді смерті особи, часткове відшкодування шкоди потерпілій, позицію потерпілої, яка в своїй заяві просила не застосовувати тримання під вартою, всі інші обставини правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину, матір, яка за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги та наявність офіційного працевлаштування.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, і вважає, що дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, проте для запобігання таким ризикам та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який також пов`язаний з обмеженням свободи особи, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: (1) залишити ухвалу без змін; (2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статті 132, 176, 177, 181, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК скасувати.

Постановити нову, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 00000955 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 підозрюваного, за ч. 3 ст. 286-1 КК відмовити.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 29 жовтня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.

Ухвалу надіслати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4