ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1018/23 Справа № 225/1595/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
18 квітня 2023 року м.Кривий Ріг
18.04.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 12.12.2022р., якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, військовослужбовця за призовом, фактично мешкає в АДРЕСА_1
повернуто прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України для усунення недоліків та приведення його у відповідність з вимогами КПК України
захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8
обвинуваченого(в режимі ВКЗ) ОСОБА_7
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 12.12.2022р., якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 повернуто прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України для усунення недоліків та приведення його у відповідність з вимогами КПК України.
Ухвалу суду першої інстанції оскаржено прокурором, який в апеляційній скарзі:
- вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню;
- вважає, що висновку суду, які стали підставою для повернення обвинувального акту, а саме, що в ньому безпідставно зазначені данні щодо освіти обвинуваченого, сімейного стану, місця роботи, посади військового звання, що є перешкодою для розгляду обвинувального акту, є помилковими, та обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України;
- вказує, що висновку суду, що обвинувальний акт не скріплений печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів обвинувального акту є неправильними, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно, та вимоги кримінального процесуального закону не вимагають скріплення обвинувального акту печаткою;
- вказує, що посилання суду на те, що в обвинувальному акту відсутні відомості про час проведення процесуальних дій №№ 1, 2, 3, 15, 15, є безпідставними, оскільки час вказаних процесуальних дій в обвинувальному акті вказаний;
- наголошує, що реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту, а неналежне відображення у ньому відомостей не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору;
- зазначає, що наявність в матеріалах кримінального провадження про отримання захисником копії обвинувального акту є підтвердженням належного виконання стороною обвинувачення вимог закону передбачених ч. 1 ст. 293 КПК України, та не є порушенням вимог ст. 291 КПК України.
- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Про дату час та місце судового розгляду прокурор повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти доводів апеляційної скарги прокурора та прохали ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора за таких підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення про повернення обвинувального акту прокурору послався на те, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого, а саме прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство. Вичерпний перелік анкетних відомостей обвинуваченого, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, визначений у п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України і розширеному тлумаченню не підлягає, проте в обвинувальному акті щодо обвинуваченого було зазначено особисті дані, перелік яких не передбачені п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 було зазначено інформацію щодо національності, роду занять, місця роботи, посади, військового звання та місця реєстрації обвинуваченого, що є недотриманням вимог ст. 32 Конституції України та є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того не переконання суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, проте обвинувальний акт щодо обвинуваченого не містить всіх відомостей щодо слідчих у даному кримінальному провадженні, що є вимогою, встановленою п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті зазначено лише прізвище та посаду слідчого, проте відсутнє зазначення імені та по батькові щодо кожного з слідчих. В обвинувальному акті зазначено лише ініціали слідчих, що не дає можливості їх належним чином ідентифікувати. Разом із цим, відомості про прокурорів у даному кримінальному провадженні складено у відповідності до вимог п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме зазначено посаду, прізвище, ім`я та по батькові щодо кожного з прокурорів, а не їх ініціали. Таким чином на думку суду першої інстанції обвинувальний акт з цих підстав складений з порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України
Крім того, судом першої інстанції наголошено, що відповідно до ст. 109 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт надсилається до суду разом з додатком у вигляді реєстру матеріалів досудового розслідування, який повинен містити, зокрема, номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.
Так, у розділі І «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії» не зазначено час проведення процесуальних дій №1, №2, №3, №15, №18, що на думку суду є порушенням вимог, що встановлені у ст. 109 КПК України.
Також суд першої інстанції вважав, що стороною обвинувачення було порушено імперативну вимогу, що встановлена у ч. 4 ст. 291 КПК України, а саме стороною обвинувачення до зазначеного обвинувального акту було додано документ, надання якого суду разом з обвинувальним актом до початку судового розгляду заборонено, а саме одним із додатків до нього є «розписка захисника про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування».
Однак положеннями ч. 4 ст. 291 КПК України не передбачено надання суду до початку судового розгляду документа під назвою «розписка захисника про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування», що є порушенням стороною обвинувачення вимог ч. 4 ст. 291 КПК України, при наданні суду обвинувального акту, а обвинувальний акт є таким, що складений з порушеннями.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. ч. 1, 2, 4 ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню.
Суд апеляційної інстанції дослідивши підстави повернення обвинувального акту прокурору, на які послався суд першої інстанції, не може із ними погодитись за таких підстав.
Відповідно до вимог з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, наведених вище вимог закону не дотримався, оскільки, зробивши висновок про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК, не навів конкретних і достатніх для цього підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувальний акт, в свою чергу, містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до нього даний реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинуваченого та захисника про отримання копії обвинувального акта та вказаного вище реєстру.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Верховний Суд України у своїй постанові по справі N 5-328 кс-16 від 24.11.2016р., аналізуючи зазначену норму, вказує, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");
3) формулювання обвинувачення.
Суд апеляційної інстанції, ознайомившись з обвинувальним актом та проаналізувавши його зміст у контексті підстав для його повернення прокурору, дійшов висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладено послідовно і зрозуміло. В обвинувальному акті розкрито події кримінального правопорушення, як їх встановив прокурор, з зазначенням як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, кваліфікуючих ознак.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора про те, що підстави, на які послався суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту, є формальним порушенням, які на розгляд обвинувального акту судом не впливають. Під час апеляційного розгляду не встановлено таких недоліків обвинувального акта, які є суттєвим порушенням прав особи, а також не дозволяють суду визначити межі обвинувачення, в яких має бути розглянуто кримінальне провадження, тобто унеможливлюють призначення справи до розгляду.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що повернення обвинувального акта прокурору призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.
Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).
Так, у деякий справах проти України ЄСПЛ визнав порушення "розумного терміну" саме у зв`язку з направленням справи на додаткове розслідування, такими справами є "Айбабін проти України", "Лопатін та Медведський проти України", "Білий проти України" та інших.
На думку суду апеляційної інстанції, розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення судом першої інстанції та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, якими, згідно з ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Безпідставне повернення обвинувального акта прокурору ініціює продовження діяльності органів досудового розслідування з обґрунтування обвинувачення, створює додаткові можливості для доведення винуватості особи, що жодним чином не сприяє дотриманню таких засад кримінального провадження, як рівність та змагальність сторін.
За таких обставин, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України суд апеляційної інстанції вважає помилковими, а прийняте судом першої інстанції рішення про повернення прокурору обвинувального акта в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, безпідставним.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 12.12.2022р., якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 повернуто прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України для усунення недоліків та приведення його у відповідність з вимогами КПК України - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 12.12.2022р., якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 повернуто прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України для усунення недоліків та приведення його у відповідність з вимогами КПК України - скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді