Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/67/22 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, з середньою спеціальною освітою, неодружений, в порядку ст. 89 не судимий, засуджений:

- за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 03 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 27.08.2021 на мобільний телефон марки «Samsung» марки «J5 Duos» чорного кольору, зарядний кабель білого кольору, речовину рослинного походження зеленого кольору, порошкоподібну речовину білого кольору, 2 картонні коробки, 3 фіскальні чеки.

Речові докази: речовину рослинного походження, зеленого кольору в прозорому поліетиленовому зіп-пакеті упаковану в спец. пакет НПУ SUD2030028 та порошкоподібну речовину білого кольору в прозорому поліетиленовому зіп-пакеті, упаковану в спец. пакет НПУ ЕХРТ0210170, які зберігаються в кімнаті речових доказів Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області в м. Ужгороді, вул. Гагаріна, 10А знищено; дві картонні коробки, які упаковано в спецпакет НПУ SUD3009362; 3 (три) фіскальні чеки упаковані в спец. пакет НПУ SUD2030014; експрес тест наркотичних засобів марки «Nark-2» «05 Duquenois Levine Reagent, Marijuana», упаковано в спец. пакет НПУ SUD 2030015; експрес тест наркотичних засобів марки «Nark-2» «01 Marquis Reagent, Heroin/Morphine, MDMA/Ecstasy, Amphetamines/Meth», що упаковано в спец. пакет НПУ SUD 2030016 - ухвалено зберігати при матеріалах справи; мобільний телефон «Samsung» марки «J5 Duos» чорного кольору, зарядний кабель білого кольору повернуто ОСОБА_6 .

-2-

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати: за проведення судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/107-21/6580- НЗПРАП від 13.08.2021 в розмірі 858 ( вісімсот п`ятдесят вісім) грн 10 коп.; за проведення судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/107-21/6579- НЗПРАП від 17.08.2021 в розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн 72 коп.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 31.07.2021 близько 14 год 47 хв, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув у відділення «Нової пошти № 1», що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Верещагіна, 1, де отримав поштове відправлення (посилку) за № 0166 від невстановленої досудовим розслідуванням особи, оплативши вартість доставки в розмірі 47 грн, тим самим здійснив незаконне придбання прозорого зіп-пакету, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-21/6579-НЗПРАП від 17.08.2021 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін - 124,5023 г (у перерахунку на амфетамін основу), що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000, перевищує великі розміри та становить особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу.

Окрім того, ОСОБА_6 отримав поштове відправлення (посилку) за № 7640 від невстановленої досудовим розслідуванням особи, оплативши вартість доставки в розмірі 51 грн, тим самим здійснив незаконне придбання прозорого зіп-пакету, в середині якого знаходилася подрібнена речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-21/6580-НЗПРАП від 13.08.2021, містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичних засіб, обіг якого заборонений - канабіс, масою 478,5275 г (у перерахунку на суху речовину), що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000, перевищує невеликі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, та будучи усвідомлений про вміст отриманих відправлень, незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, зберігав їх при собі без мети збуту допоки не був зупинений близько 15 год працівниками поліції, і вищевказані наркотичні речовини було виявлено та належним чином вилучено з незаконного обігу.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок необґрунтованого застосування ст. 75 КК України. Просить в частині призначення ОСОБА_6 покарання вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років, а в решті вирок залишити без змін. Вважає, що суд не навів переконливих доводів про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

-3-

Враховуючи обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків не зробив, що свідчить про відсутність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, її осуду, бажання виправити ситуацію, яка склалася. Не свідчить про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання і те, що він упродовж досудового розслідування і під час судового провадження всіляко перешкоджав встановленню об`єктивної істини у справі, задля уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення намагався ввести суд в оману та не дав достовірних показань стосовно спільників, які разом з ним вчиняли дане кримінальне правопорушення. Вважає, що застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України є недостатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та законність вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши сторін в судових дебатах та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 309 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 цього Кодексу, апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають з таких підстав.

-4-

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За приписами ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Такий висновок узгоджується з позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та від 07.11.2018 у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд призначаючи ОСОБА_6 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, пов`язаним із незаконним обігом наркотичних засобів, ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, визнав щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення за обставини, що пом`якшують покарання та вказав про наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який

-5-

відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається не судимим, молодий за віком, має постійне місце проживання та не перебуває на обліку в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради.

За наявності сукупності цих обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 можливо без позбавлення його волі, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

При цьому, апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про відсутність такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння у розкриття кримінального правопорушення, з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неналежне врахування судом при призначенні покарання обвинуваченому його неналежної процесуальної поведінки, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не приймає, оскільки ці дані не впливають на розмір покарання та на підстави для звільнення від відбування такого, оскільки судом відповідно до вимог ст. 65 КК України усі дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення були в повній мірі враховані при призначенні покарання й наведені у вироку.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК України покарання у виді позбавлення волі через м`якість не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, немає. Жодних обґрунтувань щодо необхідності призначення обвинуваченому більш суворого покарання в апеляційній скарзі прокурора не наведено, тому, на думку колегії суддів, підстави для призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання відсутні.

Разом з тим, за змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані в сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Питання призначення покарання та звільнення від його відбування визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання тощо.

З вироку суду вбачається, що звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував і вказав у мотивувальній частині вироку на всі зазначені в ст. 75 КК України обставини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання і звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, беручи до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального провадження, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, свою вину у вчиненому визнав повністю, як під час досудового розслідування та під час судового розгляду та усвідомив суспільну небезпеку своїх дій, суд, не судимий, молодий за віком, має постійне місце проживання на обліку в лікаря нарколога не перебуває. .

-6-

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і підстав для ухвалення нового вироку в частині призначення покарання обвинуваченому не вбачає.

Посилання прокурора на необґрунтованість урахування судом обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є також необґрунтованими, виходячи з наступного.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, погодився з кваліфікацією своїх дій, засудив свою поведінку, запевнивши, що став на шлях виправлення.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні добровільно розказував та показував, яким чином він придбав наркотичний засіб, й ця обставина зазначена в обвинувальному акті як така, що пом`якшує покарання.

Тому колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обставин, які пом`якшують покарання, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, ізоляція ОСОБА_6 від суспільства та поміщення його до установи відбування покарання для відбування покарання у виді позбавлення волі, не є в даному випадку виправданим заходом примусу щодо обвинуваченого.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області від 14.12.2021 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді