Справа № 953/1711/23
№ провадження 1-кп/646/464/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.23р. м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001448 від 22.05.2022р., відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Єлово Єловського району Пермського області Російської Федерації, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є директором приватного підприємства «Аркада», є депутатом Куп`янської міської ради VIII скликання, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.111, ч.4 ст.111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.4 ст.111-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив, що вважає можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисники та обвинувачена не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Кримінальне провадження підсудне Червонозаводському районному суду м.Харкова. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження до судового розгляду, який з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, оскільки обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Також в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 07.07.2023р.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також на те, що ризики, які передбачені п.1 та п.3 ст.177 КПК України, та які були підставою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу та продовження його строку, не зменшилися. Так, на переконання сторони обвинувачення, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, зокрема, на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, оскільки усвідомлює тяжкість обвинувачення. Також прокурор вважає, що існує ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідків з огляду на те, що вони є місцевими мешканцями.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та просив розглянути можливість призначення іншого запобіжного заходу, у тому числі, альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у пропорційному розмірі, посилаючись на відсутність доказів, якими прокурор має довести обгрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченою інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також доказів існування ризиків, про які йдеться у клопотанні прокурора, оскільки прокурором не доведено вчинення обвинуваченою будь-яких активних дій, спрямованих на здійснення перешкод у кримінальному провадженні. На думку захисника, обвинувачена, яка є особою похилого віку та, маючи серйозні захворювання, не отримує ефективної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, безпідставно тримається під вартою протягом тривалого часу. При цьому вона має сталі соціальні зв`язки, є власником підприємства, яке сплачує податки, а також має де проживати у м.Харкові у випадку, якщо запобіжний захід їй буде змінено. Крім того, захисник вважає, що прокурором порушено процедуру ініціювання питання про продовження строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченої, оскільки його клопотання не відповідає вимогам ст.184 та ст.199 КПК України. Також, на переконання захисника, у даному випадку суд має право не застосовувати норму ст.176 КПК України, яка передбачає безальтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у випадку доведеності наявності ризиків, оскільки наразі розглядається питання не про його застосування, а про продовження його строку.

Захисник ОСОБА_5 також заперечував проти клопотання прокурора та підтримав думку захисника ОСОБА_4 , пояснивши, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а до обвинуваченої може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачена підтримала думку своїх захисників, пояснивши, що не має наміру залишати територію України, може працювати за спеціальністю протезиста, та може проживати у місті Харкові, де її донька має квартиру. Крім того, вона має хвороби серця, перенесла два інфаркти, а також страждає на цукровий діабет.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, приходить до наступного.

Судом встановлено що 15.09.2022р. о 13 год. 00 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Того ж дня, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

04.03.2023р. підозрюваній ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 16.09.2022р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 12.11.2022р., який в подальшому продовжувався ухвалами слідчих суддів та суду від 11.11.2022р., 13.12.2022р., 09.02.2023р., 14.03.2023р., 09.05.2023р.

За результатами розгляду апеляційних скарг сторони захисту на вищевказані ухвали слідчих суддів від 16.09.2022р., 11.11.2022р., та 13.12.2022р. Харківський апеляційний суд залишив їх без змін відповідними ухвалами від 13.10.2022р., 01.12.2022р., 30.01.2023р.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 4 ст. 111-1 КК України, які є особливо тяжким злочином та нетяжким злочином відповідно.

За злочин, передбачений ч.1 ст.111 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

За злочин, передбачений ч.4 ст.111-1 КК України, закон передбачає покарання у тому числі, у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Безумовно, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченій у випадку доведеності її вини у вчиненні інкримінованих їй злочинів, сама по собі не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Разом з тим, приймаючи рішення щодо вищевказаного клопотання прокурора, суд бере до уваги не тільки тяжкість інкримінованого обвинувачення, але й інші обставини.

На цій стадії, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд не оцінює докази наявності чи відсутності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй злочинів. Таку оцінку суд може надати лише у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження.

На цій же стадії судом перевіряється лише обґрунтованість підозри, тобто наявність інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

І у даному випадку, перевіривши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку про наявність такої інформації про обвинувачену щодо інкримінованих їй злочинів без попереднього висновку щодо її винуватості.

Крім того, питання обґрунтованості підозри неодноразово досліджувалося слідчими суддями під час застосування запобіжних заходів до обвинуваченої та подальших продовжень строків цих заходів, а також апеляційним судом при розгляді апеляційних скарг сторони захисту на ухвали слідчих суддів про застосування запобіжного заходу та продовження його строку.

Таким чином, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй злочинів.

Щодо особистої ситуації обвинуваченої ОСОБА_6 , що вона є уродженкою с.Єлово Єловського району Пермської області Російської Федерації, громадянкою України, не має неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб не утриманні, має зареєстроване місце проживання у м.Куп`янськ Харківської області, раніше не судима, є директором приватного підприємства «Аркада» та депутатом Куп`янської міської ради VIII скликання.

Та обставина, що обвинувачена є уродженкою м.Куп`янськ, проживала там та займала посаду депутата Куп`янської міської ради, свідчить про наявність давніх соціальних зв`язків з місцевими мешканцями та обізнаність щодо їх життєвої ситуації, сімейного стану, місця проживання, роботи тощо. Також перебування на вищевказані посаді зумовлює наявність доволі значного авторитету та певного впливу серед громади у місці проживання та роботи обвинуваченої.

В той же час свідки у вказаному кримінальному провадженні судом ще не допитані. При цьому за правилами ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Ці обставини свідчать про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченої на свідків.

Крім того, про ризик переховування обвинуваченої від суду свідчить те, що будучи мешканкою прикордонного з Російською Федерацією м.Куп`янськ, яке розташовано у 40 км до державного кордону України, ОСОБА_6 обвинувачується у взаємодії з окупаційними органами влади РФ. Обвинувачена не має неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на своєму утриманні. Місце її роботи знаходиться у м.Куп`янськ Харківської області. Цей же населений пункт є місцем здійснення ОСОБА_6 її повноважень депутата міської ради. При цьому територія Куп`янського району, у тому числі, м.Куп`янськ, була тимчасово окупованою, а на цей час відноситься до територій, де ведуться бойові дії. Отже, на цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України. При цьому стороною захисту не наведено доводів щодо наявності стійких соціальних зв`язків обвинуваченої ум.Харкові, де розташована квартира доньки обвинуваченої та де остання може проживати у випадку зміни їй запобіжного заходу.

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність доказів вчинення обвинуваченою активних дій, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то для оцінки судом обставин на предмет наявності чи відсутності ризику переховування від суду та ризику незаконного впливу на свідків достатнім є не встановлення факту такого переховування та впливу чи факту намагання це вчинити, а встановлення обставин, які свідчать про наявність чи відсутність факторів, які можуть певним чином вплинути на поведінку обвинуваченої у майбутньому.

Стосовно доводів захисника про невідповідність клопотання прокурора вимогам ст.184, ст.199 КПК України та, як наслідок, порушення відповідної процедури, то ці доводи є помилковими, оскільки клопотання прокурора містить передбачені цими нормами відомості.

Таким чином, з урахуванням доведеності наявності обґрунтованої підозри у вчинені обвинуваченою інкримінованих їй злочинів та наявності ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою.

З урахуванням сукупності всіх встановлених обставин, застосований до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останньої, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості.

Судом вивчалося питання про можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, але з урахуванням всіх вищевказаних обставин суд вважає, що не існує достатніх гарантій запобігання вищевказаним ризикам. Так, наявність стійких соціальних зв`язків обвинуваченої у м.Куп`янськ не є таким запобіжником з огляду на тяжкість обвинувачення, яке їй інкримінується, а також відсутність непрацездатних осіб на її утриманні, а також соціальне положення обвинуваченої, яким обумовлюється ризик незаконного впливу на свідків.

Щодо аргументів захисника ОСОБА_4 про те, що норма ч.6 ст.176 КПК України стосовно безальтернативного запобіжного заходу у виді триманні під вартою розповсюджуються лише на стадію застосування запобіжного заходу, а не на стадію продовження його строку, то вони є помилковими. Так, поняття «застосування запобіжного заходу» та «строк запобіжного заходу» не є тотожними. Застосування запобіжного заходу є певною правовою процедурою з метою досягнення дієвості кримінального провадження. В свою чергу, строк запобіжного заходу це час, протягом якого ця процедура триває. Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Отже, і після закінчення строку дії першої ухвали слідчого судді/суду, якою до особи було застосовано запобіжний захід, та у випадку продовження його строку цей вид забезпечення кримінального провадження залишається застосованим до особи.

Що стосується доводів сторони захисту про незадовільний стан здоров`я обвинуваченої, то відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Так, Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» гарантовано право кожного громадянина на кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації (п. «д» ч.1 ст.6).

Взаємодія закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту регулюється відповідним Порядком, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104.

Цей Порядок передбачає можливість залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я, а також консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я для осіб, які тримаються під вартою.

Згідно з п.2.6. цього Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря, а керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 177, 199, 314, 315, 316, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити у кримінальному провадженні №0001448 від 22.05.2022р., відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.4 ст.111-1 КК України, судовий розгляд на 15.00 годину 12 липня 2023 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисників, обвинувачену.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01.09.2023 р. включно.

Строк дії ухвали до 01.09.2023р.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1