Справа № 730/418/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/401/23
Категорія - ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 18 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182, за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.185 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду були подані апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_9 просить призначити в даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 стаціонарну психіатричну експертизу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вирок суду в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає скасуванню із закриттям провадження, оскільки є припущенням, що ОСОБА_8 бачив як 300 грн. випали з кишені ОСОБА_10 і він, скориставшись тим, що цього ніхто не бачить, підняв грошові кошти, таким чином їх викрав. Захисник стверджує, що факт застосування в минулому щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру є вагомою підставою для призначення стосовно нього стаціонарної психіатричної експертизи. Також просить врахувати, що відповідно до висновків амбулаторної психіатричної експертизи останній має певні відхилення свого психічного стану;

- обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі, не погоджуючись з рішенням суду просить призначити стаціонарну психіатричну експертизу. Крім того зазначає, що він не скоював крадіжку, він не знав кому належать гроші, це підтвердив сам потерпілий. Також стверджує, що від його не могли настати такі тяжкі наслідки, які йому інкримінуються, оскільки він не бив потерпілого ногами чи руками по ребрам. Обвинувачений в обґрунтування необхідності проведення стаціонарної психіатричної експертизи зазначає, що проведена відносно амбулаторна експертиза тривала 15-20 хв. і за цей час, на його переконання, неможливо належним чином встановити чи перебував він у хворобливому стані.

В поданих запереченнях на апеляційні скарги сторони захисту прокурор просить відмовити у їх задоволенні, а вирок суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 16 червня 2022 року близько 17-00 год., перебуваючи на полі для випасу великої рогатої худоби, що поряд з урочищем «Дуб`янщина» та ліворуч від автодороги м. Борзна - с. Кинашівка, після спільного розпиття спиртних напоїв в ході сварки на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_10 численні удари руками та ногами по голові й тулубу, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження в області тулуба - у вигляді закритої травми грудей, яка виражалась гематомами грудної клітки й садном її правої половини, множинними переломами ребер з обох сторін, лівобічним гемоплевритом (накопиченням крові у лівій плевральній порожнині та запалення її плеври), забоєм середостіння, а також активним спаданням (ателектазом) респіраторних відділів нижньої долі лівої легені, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння; крім того, внаслідок зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження в області голови - у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка виражалась множинними синцями обличчя та струсом головного мозку, які в комплексі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я строком не більше 21 дня.

Також, ОСОБА_8 16 червня 2022 року близько 17-00 год., перебуваючи на полі для випасу великої рогатої худоби, що поряд з урочищем «Дуб`янщина» та ліворуч від автодороги м. Борзна - с. Кинашівка, в ході умисного заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень побачив поряд на землі гроші в сумі 300 грн., які випали з кишені штанів останнього й, скориставшись тим, що цього ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, в умовах дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р., та продовженого Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022р., затвердженого Законом України №2119-ІХ від 15.03.2022р., Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022р., затвердженого Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022р., Указом Президента України №341/22 від 17.05.2022р., затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022р., підняв і забрав вказані грошові кошти собі, таким чином таємно викрав належні ОСОБА_10 гроші в сумі 300 грн та розпорядився ними в подальшому на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.

Заслухавши доповідача, захисника адвокат ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги з викладених в них підстав, думку прокурора, який заперечував проти поданих апеляційних скарг та просив їх залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 185 КК України судом першої інстанцій зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_8 . Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що 16 червня 2022 року він, з метою помсти за словесну образу його ОСОБА_10 , на велосипеді наздогнав останнього, зліз із велосипеда й почав наносити йому удари руками по голові та ребрах, ногами ОСОБА_10 не бив. Закінчивши побиття ОСОБА_10 , він поряд, біля велосипеда знайшов гроші в сумі 300 грн., які забрав собі;

- потерпілого ОСОБА_10 згідно яких, вдень 16 червня 2022 року він, після розпиття алкогольних напоїв з обвинуваченим пішов додому, однак, ОСОБА_8 наздогнав його і почав бити: спочатку руками по голові, а як упав то й ногами по тілу в область грудей. Від цих дій він напевно втратив свідомість і як опинився вдома, погано пам`ятає. ОСОБА_8 бачив, що в нього залишалось 300 грн., ці гроші останній просив дати чи позичити йому, але він відмовив, вказані грошові купюри могли випасти з кишені штанів у процесі його побиття ОСОБА_8 , які той незаконно привласнив;

- свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 16 червня 2022 року в ході телефонної розмови з ОСОБА_12 , остання повідомила про побиття на полі ОСОБА_10 . ОСОБА_8 , після чого на подвір`ї господарства вона побачила свого чоловіка, обличчя якого було в крові, малися масивні синці на тулубі, були порвані штани, в кишенях яких відсутні ключі й гроші. Чоловік також повідомив, що його із-за грошей побив ОСОБА_8 ;

- свідка ОСОБА_10 згідно показань якого, вранці 17 червня 2022 року за повідомленням матері приїхав до них додому й побачив побитого батька, обличчя та одяг якого були у крові, той важко дихав при цьому казав, що його напередодні на пасовищі із-за грошей побив ОСОБА_8 ;

- свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які пояснили, що ввечері, точної дати не пам`ятають, вони разом з ОСОБА_8 на квартирі в ОСОБА_14 вживали спиртні напої, на придбання яких гроші в сумі 200 грн. однією купюрою давав ОСОБА_8 , після чого розійшлись по домівках;

- свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що 16 червня 2022 року вона за 300м побачила ОСОБА_8 , який сидів зверху над ОСОБА_10 , на її окрик обвинувачений схопив велосипед і поїхав, а ОСОБА_10 залишився лежати на землі, його обличчя було дуже побите, він не міг нічого говорити, були розірвані штани, ніяких грошей поряд не було;

- свідка ОСОБА_15 згідно пояснень якого, 16 червня 2022 року він з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , втрьох вживали спиртні напої. Він заснув, а коли прокинувся, то поряд була лише його мати, яка повідомила, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_10 . Згодом, неподалік на полі помітив ОСОБА_10 , обличчя якого було в крові, порвані штани й він говорив, що його побив ОСОБА_8 .

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду речей ОСОБА_10 від 25 червня 2022 року, згідно якого предметом огляду був одяг, який був на ОСОБА_10 під час його перебування на пасовищі, коли ОСОБА_8 наносив йому тілесні ушкодження;

- висновку судово-медичної експертизи №88 від 23 липня 2022 року відповідно до якого у ОСОБА_10 були встановлені тілесні ушкодження, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння та до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я строком не більше 21 дня. В утворенні даних тілесних ушкоджень могла мати місце неоднократна дія тупих твердих предметів по механізму удару, зокрема, 16 червня 2022 року внаслідок численних ударів руками та ногами в область голови й тулуба;

- висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №505/75 від 08 грудня 2022 року згідно якого у ОСОБА_8 на теперішній час та на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, мав місце нестійкий розлад особистості (F60.8 - за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), але він за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусові заходи медичного характеру йому не показані. Тобто, обвинувачений є осудною особою.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Твердження сторони захисту, що ОСОБА_8 не скоював крадіжки грошових коштів в сумі 300 грн. у ОСОБА_10 , а знайшов вказані гроші на землі, на переконання колегії суддів, є необгрнутованими та спростовується сукупністю належних та допустимих доказів.

Дане питання було предметом ретельної перевірки судом першої інстанції, який на підставі детального аналізу норм чинного законодавства прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 крадіжки грошових коштів, а не їх знахідки.

Колегія суддів погоджується з такою оцінкою доводів та поряд з цим враховує наступне.

Згідно показань самого ОСОБА_8 , останній заволодів грошовими коштами, піднявши їх із землі, безпосередньо поряд з місцем побиття потерпілого і до вказаної події їх там не було. Крім того, обвинувачений був обізнаний про наявність у ОСОБА_10 саме такої кількості грошових коштів, яку він підняв на місці заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та згідно пояснень потерпілого, незадовго до цього намагався їх позичити. Також, після виявлення грошових коштів, ОСОБА_8 , будучи обізнаним, що у володінні потерпілого ОСОБА_10 перебували грошові кошти в сумі 300 грн., нікому не повідомив про виявлення ним 300 грн. на місці події та покинув місце злочину і розпорядився ними на власний розсуд.

Наведені обставини об`єктивно свідчать про обізнаність обвинуваченого щодо власника грошових коштів, які він підняв на місці завдання ним тілесних ушкоджень потерпілому та умисність його дій, щодо заволодіння ними і дана обставина не викликає жодних обґрунтованих сумнівів та визнається судом єдиною версією перебігу подій, а твердження сторони захисту судова колегія розцінює як спробу ухилитися від відповідальності за кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що від його дій не могли настати тяжкі наслідки, які йому інкримінуються, оскільки він не наносив ударів потерпілому в область тулубу, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Потерпілий у своїх заявах та поясненнях чітко й послідовно вказував саме на ОСОБА_8 , як на особу, що нанесла йому тілесні ушкодження, при цьому слід враховувати, що фізичний стан, у якому ОСОБА_10 відразу після його побиття на пасовищі бачила свідок ОСОБА_12 , повністю відповідає виявленим на потерпілому тілесним ушкодженням його дружиною ОСОБА_11 по прибуттю додому та знайшло своє відображення й у висновку судово-медичної експертизи.

Вимоги апелянтів щодо необхідності проведення відносно ОСОБА_8 стаціонарної психіатричної експертизи у зв`язку з тим, що раніше стосовно нього застосовувалися примусові заходи медичного характеру і останній тривалий час перебував на обліку у лікаря-психіатра, судова колегія не може визнати такими, що заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу (зокрема, щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності), має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

В даному кримінальному провадженні, в ході судового розгляду, була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза і відповідно до якої у ОСОБА_8 на теперішній час та на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, мав місце нестійкий розлад особистості, але він за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусові заходи медичного характеру йому не показані. Тобто, обвинувачений є осудною особою.

Судовий розгляд клопотання про призначення вказаної амбулаторної експертизи відбувався за участі сторони захисту, яка не мала заперечень проти її проведення та користуючись своїми правами могла поставити додаткові питання на її вирішення.

Крім того, колегія судів, на спростування доводів щодо неосудності ОСОБА_8 враховує, що згідно довідки з КНП «Борзнянська міська лікарня» Борзнянської міської ради останній на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебував, а перебував в консультативній групі спостереження до 2018 року з діагнозом F 60.4 та був знятий з обліку у зв`язку з тим, що за допомогою останні 5 років не звертався.

Відносно посилання захисника в судовому засіданні, про призначення ОСОБА_8 в іншому кримінальному провадженні по його обвинуваченню стаціонарної психіатричної експертизи, колегія суддів наголошує, що предметом відповідної експертизи є дослідження стану обвинуваченого на момент вчинення інкримінованих дій. З огляду на те, що вданому кримінальному провадженні стан осудності ОСОБА_8 був предметом належної перевірки тому відсутні сумніви щодо такого. Проведення психіатричної експертизи відносно інших обставин, які йому інкримінуються в межах іншого висунутого обвинувачення не є обґрунтованою підставою для задоволення вимог сторони захисту про проведення стаціонарної психіатричної експертизи і у даному кримінальному провадженні.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, його сімейний стан та стан здоров`я, досудову доповідь органу пробації. Прийняв до уваги відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкціями інкримінованих кримінальних правопорушень.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4