Провадження № 1-кп/161/196/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 липня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001157 від 01 жовтня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рачин, Горохівського району, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 30 вересня 2022 року, близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи на території поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході конфлікту, який виник на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс останній дерев`яною палицею один удар по потилиці та один удар в грудну клітку, в результаті чого ОСОБА_7 впала на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 наніс потерпілій дерев`яною палицею ряд ударів в ділянки правої руки, а також грудної клітки.

Внаслідок дій ОСОБА_5 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна та синця на задній поверхні правого ліктевого суглобу, садна на тильній поверхні 3, 4, 5 пальців правої кисті та садна видовженої форми на передній поверхні правої гомілки в середній третині, які відповідно до висновку судово-медичного експерта за № 475 від 03.10.2022 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 30 вересня 2022 року, він вийшов з дому, щоб винести сміття. Біля під`їзду, житлового будинку АДРЕСА_2 стояла потерпіла ОСОБА_7 , мала при собі балончик, і при цьому промовила до нього, щоб той йшов собі далі. Викинувши сміття, він йшов назад, зайшов в квітник, взяв палицю та розгорнув нею їжу для котів. ОСОБА_9 в той час вела розмову з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , тоді потерпіла впала на коліна, а він поклав палицю на місце, взяв велосипед і поїхав по справах. Через 20 хвилин йому зателефонувала дружина та повідомила, що його шукають працівники поліції. Повернувшись, він побачив ОСОБА_11 , яка повідомила працівникам поліції, що він нібито наносив удари потерпілій лопатою, тоді працівники поліції пішли шукати лопату, а коли повернулися, підійшли до ОСОБА_7 , на якій не було жодних тілесних ушкоджень. Вказав, що свідки плутались у своїх показаннях. Ствердив, що будь - яких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 він не наносив, потерпіла оговорює його. Цивільний позов не визнав.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його винність у інкримінованому йому органами досудового розслідування кримінальному проступку, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

З показань даних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , вбачається, що з обвинуваченим ОСОБА_13 вони близько проживають, раніше декілька разів бачились, один з одним, коли вона годувала котів, обвинувачений при цьому був проти цього і говорив їй, щоб вона не ходила та не годувала їх. 30 вересня 2022 року, близько 13 години 00 хвилин, вона перебувала на території поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , до неї на велосипеді приїхав обвинувачений ОСОБА_5 , почав говорити їй: «Ти знову тут», на що вона відповіла: «Так, я годую котів», тоді обвинувачений підбіг до неї ззаду та палицею наніс їй удар по потилиці, після чого, наніс їй удар в груди, в результаті чого, вона впала на землю на лівий бік, тоді ОСОБА_14 став наносити їй удари палицею в руку та грудну клітку. Після чого, обвинувачений палицею порозкидав їжу для котів, викинув палицю та пішов, а вона в цей час, підвелася та пішла додому, з руки в неї почала йти кров. Вдома, вона телефоном повідомила доньці, що сталося, остання відпросилася з роботи, так як являється військовим лікарем, викликала швидку допомогу та працівників поліції. Стверджує, що тілесні ушкодження вона отримала внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_5 . На запитання учасників судового провадження відповіла, що 30 вересня 2022 року до даної події та після неї вона сама не падала та ніде не вдарялась. Газовий балончик вона завжди тримала при собі, з метою самозахисту, однак ніколи його не використовувала та не мала намір його використовувати. Наполягала на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого. Просила задовольнити заявлений нею цивільний позов.

Такі показання потерпілої, судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його непричетності до вчинення даного кримінального проступку, які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Такі показання потерпілої об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду дала показання, про те, що 30 вересня 2022 року, вона проводила прибирання біля житлового будинку АДРЕСА_2 . Знаходячись біля першого під`їзду, побачила обвинуваченого ОСОБА_5 , який підбіг з палицею, почав розкидати нею котячу їжу, при цьому дружина кричала обвинуваченому: «Ти що робиш?». В подальшому обвинувачений наніс палицею удар в груди потерпілій ОСОБА_12 , від якого та впала на асфальт. На запитання учасників судового провадження, відповіла, що можливо обвинувачений ще наносив удари потерпілій, однак, вона не бачила, оскільки потерпіла впала і їй заважали бачити кущики.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду дала показання, про те, що, являється донькою потерпілої. Очевидцем події, яка сталася 30 вересня 2022 року, вона не була, так як в той час несла службу. Зателефонувавши мамі ОСОБА_12 , вона дізналася, що обвинувачений ОСОБА_14 наніс їй удари. Після почутого, вона відразу ж відпросилась зі служби, оскільки працює у військовій частині, по дорозі, викликала швидку допомогу та працівників поліції. Прибувши, вона побачила як працівники швидкої допомоги обробляли рану мамі, згодом прибули працівники поліції. На запитання учасників судового провадження відповіла, що її мама ОСОБА_17 30 вересня 2022 року на території поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , годувала котів, в той час до неї підійшов обвинувачений, який раніше неодноразово чіплявся до неї, та палицею наніс їй удари. У її мами була розбита рука, здерте коліно, подряпина на лобі. Від побаченого, вона разом з мамою поїхала в травмпункт, що в Луцькій міській клінічній лікарні, де в неї виявили тілесні ушкодження та видали довідку. Після травмпункту вони пішли до судово медичного експерта, який безпосередньо оглядав ОСОБА_18 .

Показання даних свідків суд бере до уваги та вважає їх показання, відповідно до ст.85, 86 КПК України, належними та допустимими доказами, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в даному провадженні, а також здобуті, шляхом їх безпосереднього допиту в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 підтвердив висновки № 475 та 559, складені ним в межах вказаного кримінального провадження, додатково зазначивши, що всі тілесні ушкодження, які були ним виявлені безпосередньо на тілі потерпілої та з врахуванням довідки, ним описані у висновках об`єктивно. Ствердив, що якщо у висновку зазначено, що було надано довідку потерпілою, то така була надана.

Допитана в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_20 суду дала показання, про те, що 30 вересня 2022 року, близько 13 години, вона привела свою дитину, так як дружина обвинуваченого ОСОБА_21 допомагала їй з доглядом за дитиною. Знаходячись поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , вона побачила обвинуваченого ОСОБА_22 , який взяв палицю, нею щось порозкидав, при цьому підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , та в свою чергу присіла, сперлась на руки, після чого встала і пішла. На запитання учасників судового провадження відповіла, що обвинувачений будь яких дій палицею в сторону потерпілої не вчиняв.

Допитана в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_23 суду дала показання, про те, що являється дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 , 30 вересня 2022 року знаходячись поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , вона бачила потерпілу ОСОБА_24 , яка годувала котів, в той час вийшов ОСОБА_14 , викидати сміття, потерпіла стала кричати до нього, щоб він йшов геть. Тоді чоловік взяв палицю і став розгортати нею котячі відходи. Після чого викинув палицю в кущі і пішов по своїм справам, а потерпіла спіткнулась, оскільки була розлита вода, піднялася і також пішла в свою сторону. На запитання учасників судового провадження, відповіла, що обвинувачений будь яких дій в сторону потерпілої палицею не вчиняв.

Винність обвинуваченого також стверджується.

Протоколом заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 30 вересня 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 вказала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 30.09.2022 року.

Протоколом огляду місця події від 30.09.2022 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється подвір`я житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено та вилучено дерев`яну палицю довжиною 130 сантиметрів (діаметром з одного кінця 3,5 сантиметри, з іншого - 6 сантиметрів) з потрійним розгалуженням з одного кінця.

Протоколом огляду предмету від 03 жовтня 2022 року, з фототаблицями, з якого вбачається, що було оглянуто дерев`яну палицю довжиною 130 сантиметрів (діаметром з одного кінця 3,5 сантиметри, з іншого - 6 сантиметрів) з потрійним розгалуженням з одного кінця.

Висновком судово - медичного експерта № 475 від 03.10.2022 року, згідно якого у гр. ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна та синця на задній поверхні правого ліктевого суглобу, садна на тильній поверхні 3, 4, 5 пальців правої кисті та садна видовженої форми на передній поверхні правої гомілки в середній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Висновком судово - медичного експерта № 559 від 21.11.2022 року, згідно якого, згідно даних суд. Медичного обстеження та довідки з травмпункту гр. ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження: садна та синця на задній поверхні правого ліктевого суглобу, садна на тильній поверхні 3, 4, 5 пальців правої кисті та садна видовженої форми на передній поверхні правої гомілки в середній третині. Дані тілесні ушкодження цілком могли виникнути в час та при обставинах, які були відображені при проведенні слідчого експерименту та за участю потерпілої від 26.10.2022 року.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.10.2022 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_25 показала та детально розповіла про обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Вказана обставина також стверджуються і переглянутим в судовому засіданні DVD-R диском.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.10.2022 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 показала та детально розповіла про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Вказана обставина також стверджуються і переглянутим в судовому засіданні DVD-R диском.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_25 впізнає особу під номером 2 ОСОБА_5 , як таку, що 30.09.2022 року вчинив відносно ОСОБА_7 кримінальне правопорушення.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2022 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 впізнає особу під номером 3 ОСОБА_5 , як таку, що 30.09.2022 року вчинив відносно неї кримінальне правопорушення.

Дані докази, відповідно до ст. 85, 86 КПК України, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони прямо та опосередковано підтверджують обставини, що підлягають доказуванню та мають значення у даному провадженні, а також отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, оцінюючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів є достатніми для прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , оскільки ОСОБА_23 являється дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 , а ОСОБА_20 перебуває в дружніх відносинах з останнім та являється зацікавленою стороною у вирішенні даного кримінального провадження.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо визнання висновків експерта № 475 від 03.10.202 року та № 559 від 21.11.2022 року, в порядку ст. 87 КПК України, недопустимими доказами, оскільки на її думку, як вбачається з висновків експерта, експерту подана довідка № 8130, видана КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», однак дана медична документація не була відкрита стороні захисту, також, при проведені експертизи, підозрюваному не було роз`яснено щодо можливості забезпечення підозрюваного та його захисника їх участі під час проведення експертизи, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 11 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно (ч.1). Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом (ч.2). Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ч.3).

Суд обмежений у праві за власною ініціативою здійснювати збір доказів вини особи.

На суд покладений обов`язок, залишаючись об`єктивним і неупередженим, створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не мають права перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Верховний Суд неодноразово зазначав те, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими особою під час досудового розслідування, у якій би формі вони не були надані (допит, слідчий експеримент, проведення впізнання тощо). Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 29.10.2019 р. у справі № 515/2020/16-к, 19.11.2019 р. у справі № 750/5745/15-к, 05.03.2020 р. у справі № 666/5449/15-к.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, під час судового засідання від 09.06.2023 року, представником потерпілої адвокатом ОСОБА_8 було долучено довідку № 8130, видану КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» та у відповідності до вимог ст. 290 КПК України відкрито її учасникам кримінального провадження. Також, під час, судового засідання, був допитаний експерт ОСОБА_19 , який у відповідно до вимог ст. 23 КПК Країни, підтвердив законність проведених ним експертиз, окрім того вказував, що тілесні ушкодження, які були ним виявлені безпосередньо на тілі потерпілої та з врахуванням довідки, ним описані у висновках об`єктивно. Крім того, як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з протоколу про вручення матеріалів дізнання від 16 грудня 2022 року, з протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 16 грудня 2022 року та з розписки про отримання копій матеріалів кримінального провадження у ОСОБА_22 та його захисника ОСОБА_26 жодних зауважень не було. Також, чинний КПК України не передбачає обов`язку роз`яснення підозрюваному положення ст. 4 Закону України «Про судову експертизу». Також, суд критично розцінює твердження того, що було порушено право обвинуваченого на захист, так як оглянувши матеріали кримінального провадження, суд не вбачає, що в даному кримінальному провадженні було порушено право на захист.

Також суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо визнання протоколів проведення слідчих експериментів, в порядку ст. 87 КПК України, недопустимими доказами, так як згідно вимог КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, як видно з матеріалів кримінального провадження, судом досліджувались протоколи слідчих експериментів, окрім того свідок ОСОБА_25 та потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду підтверджували обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку.

Також суд критично розцінює позицію сторони захисту з приводу закриття кримінального провадження, оскільки така повністю спростовується дослідженими та переліченими вище доказами.

Також невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини за ч. 1 ст. 125 КК України суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються переліченими вище доказами у їх сукупності. Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , кожен зокрема, давали логічні та послідовні показання, які суд кладе в основу вироку, при цьому будь-яких підстав у даних осіб оговорювати ОСОБА_5 немає.

Таким чином, оцінюючи за таких умов на предмет достовірності як в сукупності, так і окремо наведені вище дані, які містять письмові докази, висновки експертів, показання потерпілої та свідків суд бере до уваги, крім того, що вказані докази повністю узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище документальними доказами, маючи взаємодоповнюючий характер, також і те, що отримані вони з незалежних один від одного джерел.

При цьому жодних сумнівів у правдивості показань потерпілої та свідків у суду не виникає. Оскільки, зокрема, проаналізувавши матеріали кримінального провадження судом встановлено, що показання та пояснення потерпілої, починаючи з заяви про кримінальне правопорушення, були послідовними, логічними, незмінними та такими, які не дають можливості їх неоднозначного тлумачення. Пояснення потерпілої повністю узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення проступку та особи, яка його вчинила. Покази свідків, кожного зокрема, також є послідовними, за своїм змістом відповідають показам потерпілої та дослідженим судом письмовим доказам, тому не викликають у суду сумніву в правдивості.

За таких обставин, провівши всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин даного кримінального провадження, оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд поза розумним сумнівом вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, тому кваліфікує ці його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

До обставин які, відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, відомості про те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, являється особою пенсійного віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, однак вину не визнав, потерпіла наполягала на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином задовольнити частково.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілій та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.

На підставі вищевикладеного, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Що стосується витрат потерпілої на правову допомогу, то і в цій частині суд вважає їх обґрунтованими та підставними, оскільки потерпілою надані договір про надання правової допомоги, акт прийому наданих послуг з професійної правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера. Враховуючи положення ст.ст. 118, 124 КПК України, посилаючись на обсяг наданої правової допомоги потерпілій, суд стягує такі витрати на правову допомогу з цивільного відповідача ОСОБА_5 в користь потерпілої.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 05 жовтня 2022 року скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ: дерев`яну палицю довжиною 130 сантиметрів (діаметром з одного кінця 3,5 сантиметри, з іншого - 6 сантиметрів) з потрійним розгалуженням з одного кінця, яку передано на зберігання в камеру схову Луцького РУП ГУНП у Волинській області знищити.

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 05 жовтня 2022 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: