печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 захисника - ОСОБА_4 захисника - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 підозрюваного - ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 27.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Київською міською прокуратурою. Так, ОСОБА_7 проходить службу на посаді начальника відділу оперативно-чергової Служби судової охорони та відповідно до Присяги співробітника Служби судової охорони зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання співробітника та сумлінно виконувати свої службові обов`язки. Маючи спеціальне звання «полковник Служби судової охорони», ОСОБА_7 , відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу. Відповідно до Положення «Про Службу судової охорони», затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1051/0/15-19, Служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, актами Вищої ради правосуддя та Державної судової адміністрації України, іншими актами законодавства. Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідно до примітки до ст. 369-2 КК України особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу. Відповідно до п.п. ґ) п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої ради правосуддя, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді). Водночас ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника відділу оперативно-чергової служби Служби судової охорони, будучи працівником правоохоронного органу, відповідно до вимог зазначеного законодавства зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2023 року ОСОБА_9 познайомився з ОСОБА_7 , якому повідомив, що в ході служби у Збройних Силах України отримав поранення та контузії та відчуває, що за станом здоров`я не може ефективно виконувати покладені на нього завдання. Водночас, у точно невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 24.06.2023 у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за вплив на лікарів військово-лікарської комісії Головного військового госпіталю за надання висновку про непридатність останнього до проходження військової служби. Реалізуючи свій злочинний умисел, 24.06.2023 у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи біля ТРЦ «Піраміда» за адресою: м. Київ, вул. Олександра Мишуги, 4, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 , що має широке коло зв`язків у «Головному військовому клінічному госпіталі» та за неправомірну вигоду у розмірі 7 000 доларів США зможе допомогти отримати останньому висновок військово-лікарської комісії про непридатність ОСОБА_9 до військової служби. При цьому, ОСОБА_7 зазначив, що 1 000 доларів США ОСОБА_9 повинен передати йому за поміщення до кардіологічного відділення для проходження обстеження та ще 6 000 доларів США за висновок військово-лікарської комісії щодо непридатності останнього до військової служби. Водночас, усвідомлюючи неможливість самостійно довести свій злочинний умисел, пов`язаний з одержанням неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, до кінця, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2023 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, залучив до своєї протиправної діяльності начальника відділення кардіології Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» ОСОБА_10 . Після чого, у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за вплив на лікарів військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» за надання висновку про непридатність останнього до проходження військової служби. Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 12.07.2023 приблизно о 12 год. 30 хв. зустрівся з ОСОБА_9 біля Центрального залізничного вокзалу у м. Києві та на власному автомобілі підвіз останнього до адміністративної будівлі Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 16, при цьому висловив вимогу про необхідність передачі йому частини неправомірної вигоди у розмірі 1 000 доларів США за поміщення до кардіологічного відділення для проходження обстеження. У подальшому, того ж дня, тобто 12.07.2023 приблизно о 12 год. 40 хв., перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , діючи відповідно до раніше обумовленого з ОСОБА_10 плану, з корисливих мотивів та з метою збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, одержав від ОСОБА_9 частину неправомірної вигоди у розмірі 1 000 доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 12.07.2023 становило 36 568 грн.) за поміщення до кардіологічного відділення для проходження обстеження. Після того, ОСОБА_11 , продовжуючи реалізувати свій спільний з ОСОБА_10 злочинний умисел, пов`язаний з одержанням неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави висловив вимогу ОСОБА_9 про передачу йому іншої частини неправомірної вигоди у розмірі 6 000 доларів США до 18.07.2023 з метою отримання висновку військово-лікарської комісії про непридатність останнього до проходження військової служби. Крім того, ОСОБА_7 наголосив на необхідності отримання ОСОБА_9 направлення з військової частини на проходження лікування у кардіологічному відділенні, яке останній повинен передати начальнику вказаного відділення - ОСОБА_10 . На наступний день, тобто 13.07.2023 приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_9 прибув до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 16, а саме до службового кабінету ОСОБА_10 , де останній на направленні з військової частини для проходження лікування поставив свою резолюцію. Доводячи свій спільний з ОСОБА_10 злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 , 18.07.2023 приблизно о 12 год. 30 хв. зустрівся з ОСОБА_9 на території Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 16. В ході зустрічі, ОСОБА_7 , діючи відповідно до раніше обумовленого з ОСОБА_10 плану, з корисливих мотивів та з метою збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, одержав від ОСОБА_9 іншу частину неправомірної вигоди у розмірі 6 000 доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 18.07.2023 становило 219 411 грн.) за висновок військово-лікарської комісії щодо непридатності останнього до військової служби, після чого розподілив вказані грошові кошти з ОСОБА_10 , однак був затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України. Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України. 18.07.2023 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. 19.07.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України. Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, зокрема: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків ОСОБА_9 та ін., протоколами ідентифікації та вручення грошових коштів, протоколами затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколом огляду місця події від 18.07.2023, протоколами обшуків від 18.07.2023 та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав в ньому зазначених.

Підозрюваний та його захисники заперечили щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведена мета застосування такого суворого запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Надано письмові заперечення, відповідно до яких сторона захисту просила відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисників, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 27.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Київською міською прокуратурою. ОСОБА_7 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України. 18.07.2023 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. 19.07.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України. Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, зокрема: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків ОСОБА_9 та ін., протоколами ідентифікації та вручення грошових коштів, протоколами затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколом огляду місця події від 18.07.2023, протоколами обшуків від 18.07.2023 та іншими доказами у кримінальному провадженн.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вручена ОСОБА_7 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182). Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України, і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначеного злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»). Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України; ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, тож тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вік та стан підозрюваного ОСОБА_7 дозволять йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 255 КК України, особу підозрюваного, вік, майновий стан та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі, враховуючи характер вчиненого злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, може полишити місце свого постійного проживання, виїхати з території України та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню. Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. Беручи до уваги вищенаведені законодавчі положення, ураховуючи тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та репутацію підозрюваного, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необхідність визначити розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 51 780,00 грн.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: не відлучатися із постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії провадження, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи, утриматись від спілкування з особами, визначеними слідчим чи прокурором, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На даному етапі кримінального провадження слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити. Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, а саме до 15 вересня 2023 року. Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України. Розмір застави визначити у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 51 780,00 грн. Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач ТУ ДСАУ у м. Києві ЄДРПОУ банку: 26268059; р/рUA1012089 Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ. МФО 820172; Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу). Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою; - не відлучатися із постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії провадження; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- утриматись від спілкування з особами, визначеними слідчим чи прокурором; - здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити в межах строків досудового розслідування, тобто до 15 вересня 2023 року включно. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1