печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И В:

27.04.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період вчинення кримінального правопорушення з 23.12.2016 по 02.10.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював на наступних посадах:

- наказом Державної фіскальної служби України № 3583-о від 17.11.2016 призначений на посаду першого заступника начальника Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області;

- наказом Державної фіскальної служби України № 3779-о від 28.11.2016 на заступника начальника Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області покладено виконання обов`язків начальника Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області;

- наказом Державної фіскальної служби України № 655-о від 03.10.2017 призначений на посаду начальника Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області.

Відповідно до Положення про Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого наказом ДФС України № 314 від 13.04.2016:

11. Начальник ОДПІ:

1) очолює та здійснює керівництво діяльністю ОДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності;

2) організовує та забезпечує виконання в ОДПІ Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну, що належить до компетенції ДФС, наказів ДФС та ГУ ДФС, доручень Голови ДФС та начальника ГУ ДФС, їх перших заступників та заступників;

4) звітує перед начальником ГУ ДФС про виконання планів роботи ОДПІ та покладених на неї завдань, про усунення порушень і недоліків, виявлених під час проведення перевірок діяльності ОДПІ, а також про притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях;

13) забезпечує реалізацію державної політики щодо державної таємниці, контроль за її збереженням у ОДПІ;

16) підписує накази ОДПІ;

20) дає обов`язкові для виконання державними службовцями та працівниками ОДПІ доручення;

21) у разі виявлення фактів, що можуть свідчити про вчинення підлеглими корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень підлеглими працівниками, вживає заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово інформує підрозділ внутрішньої безпеки;

23) вживає заходи щодо усунення виявлених корупційних ризиків в рамках практичної реалізації Антикорупційної програми ДФС;

25) вживає заходів щодо недопущення корупційних, пов`язаних з корупцією або інших правопорушень у сфері службової діяльності з боку підлеглих працівників;

26) здійснює інші повноваження визначені законодавством.

Відповідно до Положення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого наказом ДФС України №202 від 27.03.2017:

11. Начальник ОДПІ:

1) очолює та здійснює керівництво діяльністю ОДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності;

2) організовує та забезпечує виконання в ОДПІ Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну, що належить до компетенції ДФС, наказів ДФС та ГУ ДФС, доручень Голови ДФС та начальника ГУ ДФС, їх перших заступників та заступників;

4) звітує перед начальником ГУ ДФС про виконання планів роботи ОДПІ та покладених на неї завдань, про усунення порушень і недоліків, виявлених під час проведення перевірок діяльності ОДПІ, а також про притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях;

13) забезпечує реалізацію державної політики щодо державної таємниці, контроль за її збереженням у ОДПІ;

16) підписує накази ОДПІ;

19) дає обов`язкові для виконання державними службовцями та працівниками ОДПІ доручення;

20) у разі виявлення фактів, що можуть свідчити про вчинення підлеглими корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень підлеглими працівниками, вживає заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово інформує підрозділ внутрішньої безпеки;

22) вживає заходи щодо усунення виявлених корупційних ризиків в рамках практичної реалізації Антикорупційної програми ДФС;

23) вживає заходів щодо недопущення корупційних, пов`язаних з корупцією або інших правопорушень у сфері службової діяльності з боку підлеглих працівників;

24) здійснює інші повноваження визначені законодавством.

Таким чином, ОСОБА_5 , відповідно до законодавства був службовою особою, наділеною організаційно - розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993, органи доходів і зборів, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції є правоохоронними органами України.

Відповідно до ст. 18 КК України до службових осіб належать керівники установ, міністерств, відомств та особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків в установах і організаціях.

Крім того, відповідно до примітки ст. 364 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно листів Державної фіскальної служби України від 05.01.2017 №199/7/99-99-07-02-03-17, від 10.01.2017 №406/7/99-99-07-02-03-17, від 13.02.2017 №3576/7/99-99-07-02-03-17, від 14.02.2017 №3616/7/99-99-07-02-03-17, від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 05.07.2017 № 17499/7/99-99-07-02-03-17, від 16.11.2018 №35891/7/99-99-07-02-03-17, листів ГУ ДФС у Київській області від 12.01.2017 №196/7/10-36-07-02-31, від 17.02.2017 №1192/7/10-36-07-02-31, від 17.02.2017 №1193/7/10-36-07-02-31, від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 05.07.2017 № 17499/7/99-99-07-02-03-17, постійно акцентувалася увага на наявність заяв платників податків про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, що є обов`язковою умовою для здійснення вказаного повернення коштів та іншої регламентованої процедури з цього приводу, встановлення контролю за виконанням вказаних умов з боку керівництва територіальних органів ДФС України та їх структурних підрозділів.

Крім того, листами Державної фіскальної служби України від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 16.11.2018 №35891/7/99-99-07-02-03-17, ГУ ДФС у Київській області 20.06.2017 № 3704/7/10-36-07-0231, зобов`язано начальників головних управлінь, начальників (в.о. начальників) ОДПІ, відділень забезпечити:

- організацію роботи щодо реєстрації заяв платників про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені безпосередньо в територіальному органі ДФС за місцем адміністрування (обліку) платника податку;

- підрозділам територіальних органів ДФС, що виконують функцію по формуванню висновку на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені забезпечити надання службовою запискою заяв платників податків до підрозділів Головного управління ДФС у Київській області, які фактично знаходяться в територіальних органах та виконують функції з адміністрування відповідних податків, зборів та погашення заборгованості;

- розгляд поданими платниками заяв структурними підрозділами Головного управління ДФС у Київській області виконують функції з адміністрування відповідних податків, зборів та погашення заборгованості та передачу заяв з відмітками щодо правомірності повернення коштів до територіального структурного підрозділу, що виконує функцію по формуванню висновку на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені для формування передбаченого статтею 43 Податкового Кодексу України висновку та його направлення до органу Державної казначейської служби України для виконання.

Отже, ОСОБА_5 , відповідно до Порядку № 1146, вказаних листів орієнтування Державної фіскальної служби, ГУ ДФС у Київській області отримуючи від працівника відділу моніторингу на затвердження та підписання висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, мав перевіряти та враховувати наявність заяв платників про повернення надміру або помилково сплачених коштів, наявність на вказаних заявах відміток структурного підрозділу органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування вказаних податків, про підтвердження повернення надміру або помилково сплачених коштів, службових записок відділу адміністрування та наявність віз щодо погодження повернення коштів, внаслідок чого прийняти рішення про погодження та в подальшому підписати такі висновки.

Однак, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків начальника Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Броварська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) упродовж періоду часу з 07.12.2016 по 02.10.2017, отримуючи від працівника відділу моніторингу на затвердження та підпис висновки за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, будучи зобов`язаним відповідно до Положення про Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого наказом ДФС України № 314 від 13.04.2016, Положення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого наказом ДФС України №202 від 27.03.2017, вимог листів Державної фіскальної служби України від 05.01.2017 №199/7/99-99-07-02-03-17, від 10.01.2017 №406/7/99-99-07-02-03-17, від 13.02.2017 №3576/7/99-99-07-02-03-17, від 14.02.2017 №3616/7/99-99-07-02-03-17, від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 05.07.2017 № 17499/7/99-99-07-02-03-17, від 16.11.2018 №35891/7/99-99-07-02-03-17, листів ГУ ДФС у Київській області від 12.01.2017 №196/7/10-36-07-02-31, від 17.02.2017 №1192/7/10-36-07-02-31, від 17.02.2017 №1193/7/10-36-07-02-31, від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 05.07.2017 № 17499/7/99-99-07-02-03-17, додержуватися закріплених в них вказаних вимог, з якими він був ознайомлений та мав виконувати, систематично неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, а саме затверджував та підписував висновки за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, не перевіряючи при цьому наявність заяв платників про повернення надміру або помилково сплачених коштів, не враховуючи відсутність на вказаних заявах відміток структурного підрозділу органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування вказаних податків, про підтвердження повернення надміру або помилково сплачених коштів, службових записок відділу адміністрування та наявність віз щодо погодження, не вживаючи заходів та не контролюючи правомірність повернення надлишку сплачених коштів за відсутності заяв платників про повернення надміру або помилково сплачених коштів, відповідних на них відміток про підтвердження повернення надміру або помилково сплачених коштів структурного підрозділу органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування вказаних податків, не пересвідчуючись у наявності службових записок відділу адміністрування та наявності віз службових осіб Броварської податкової щодо погодження повернення коштів.

Так, ОСОБА_5 , виконуючи обов`язки начальника Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, у період з 07.12.2016 по 02.10.2017, підписав наступні документи: висновок від 23.12.2016 № 2117-07/237 та реєстр до нього, висновок від 23.12.2016 № 2117-07/237 та реєстр до нього, висновок від 27.12.2016 № 2107-07/207 та реєстр до нього, висновок від 27.12.2016 № 2109-07/217 та реєстр до нього, висновок від 04.01.2017 № 2097-07/197 та реєстр до нього, висновок від 18.01.2017 № 77-07/27 та реєстр до нього, висновок від 07.03.2017 № 417-07/77 та реєстр до нього, висновок від 07.03.2017 № 417-07/77 та реєстр до нього, висновок від 07.04.2017 № 417-07/77 та реєстр до нього, висновок від 03.05.2017 № 957-07/107 та реєстр до нього, висновок від 15.05.2017 № 971-07/117 та реєстр до нього, висновок від 16.05.2017 № 977-07/127 та реєстр до нього, висновок від 25.05.2017 № 1107-07/147 та реєстр до нього, висновок від 12.06.2017 № 1197-07/207 та реєстр до нього, висновок від 19.06.2017 № 1197-07/207, висновок від 19.06.2017 № 1207-07/208, висновок від 27.06.2017 № 1207-07/207, висновок від 27.06.2017 № 1207-07/217 та реєстр до нього, висновок від 20.07.2017 № 1257-07/277 та реєстр до нього, висновок від 07.12.2016 № 2025-07/977 та реєстр до нього, висновок від 23.12.2016 № 2107-07/1007 та реєстр до нього, висновок від 07.06.2017 № 1207-07/587 та реєстр до нього, висновок від 27.06.2017 № 1217-07/217 та реєстр до нього, висновок від 27.06.2017 № 1217-07/217 та реєстр до нього, висновок від 20.07.2017 № 1427-07/717 та реєстр до нього, висновок від 09.08.2017 № 1457-07/727 та реєстр до нього, висновок від 07.09.2017 № 1577-07/797 та реєстр до нього, висновок від 27.09.2017 № 1637-07/827 та реєстр до нього, висновок від 02.10.2017 № 1647-07/977 та реєстр до нього, висновок від 20.07.2017 № 1257-07/277 (передбачені Додатками 1, 2 Положення № 1146, який є офіційним документом) на повернення фізичним та юридичним особам з бюджету помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені за результатами річного декларування на загальну суму 514 863,90 грн., неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення п.п. 1, 2, 4, 13, 16, 19, 20, 22, 23, 24 частини 11 Положення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого наказом ДФС України №202 від 27.03.2017, та не зважаючи на вимоги листів Державної фіскальної служби України від 05.01.2017 №199/7/99-99-07-02-03-17, від 10.01.2017 №406/7/99-99-07-02-03-17, від 13.02.2017 №3576/7/99-99-07-02-03-17, від 14.02.2017 №3616/7/99-99-07-02-03-17, від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 05.07.2017 № 17499/7/99-99-07-02-03-17, листів ГУ ДФС у Київській області від 12.01.2017 №196/7/10-36-07-02-31, від 17.02.2017 №1192/7/10-36-07-02-31, від 17.02.2017 №1193/7/10-36-07-02-31, від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 05.07.2017 № 17499/7/99-99-07-02-03-17, не перевірив наявність заяв фізичих чи юридичних осіб про повернення надміру або помилково сплачених коштів, наявність відміток структурного підрозділу органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування вказаних податків, про підтвердження повернення надміру або помилково сплачених коштів, службових записок відділу адміністрування та наявність віз щодо погодження повернення коштів.

Внаслідок неналежного виконання свої службових обов`язків з боку ОСОБА_5 та перерахуванням даним особам грошових коштів на їх карткові банківські рахунки, бюджетам спричинені матеріальні збитки на суму 514863,90 грн., які більш ніж в 250 разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян та, відповідно до пункту 4 Примітки до статті 364 Кримінального кодексу України, є тяжкими наслідками.

За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у службовій недбалості, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

У органу досудового розслідування є достатньо підстав підозрювати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину).

За результатами проведеного розслідування, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.04.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами:

- висновком економічної експертизи № 193/7 від 27.01.2021;

- висновку економічної експертизи № 61/7 від 27.05.2021;

- висновку почеркзнавчої експертизи № 198/1 від 13.03.2023;

- допитом свідка ОСОБА_7 ;

- допитом свідка ОСОБА_8 ;

- допитом свідка ОСОБА_9 ;

- допитом свідка ОСОБА_10 ;

- допитом свідка ОСОБА_11 ;

- допитом свідка ОСОБА_12 ;

- положенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №202 від 27.03.2017;

- положенням про Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого наказом ДФС України № 314 від 13.04.2016;

- листами Державної фіскальної служби України від 05.01.2017 №199/7/99-99-07-02-03-17, від 10.01.2017 №406/7/99-99-07-02-03-17, від 13.02.2017 №3576/7/99-99-07-02-03-17, від 14.02.2017 №3616/7/99-99-07-02-03-17, від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 05.07.2017 № 17499/7/99-99-07-02-03-17, від 16.11.2018 №35891/7/99-99-07-02-03-17, листів ГУ ДФС у Київській області від 12.01.2017 №196/7/10-36-07-02-31, від 17.02.2017 №1192/7/10-36-07-02-31, від 17.02.2017 №1193/7/10-36-07-02-31, від 15.06.2017 № 15563/7/99-99-07-02-03-17, від 05.07.2017 № 17499/7/99-99-07-02-03-17, від 16.11.2018 №35891/7/99-99-07-02-03-17;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінують ОСОБА_5 є нетяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані злочини для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з цим, ОСОБА_5 володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно інших осіб, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Ураховуючи характер вчинених підозрюваним злочинів та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_5 вчинив нетяжке кримінальне правопорушення (злочин), за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту;

- підозрюваний ОСОБА_5 за місцем проживання та реєстрації має міцні соціальні зв`язки;

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із домашнім арештом, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Неможливе і застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити, наголошуючи на існуванні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважає, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту надасть змогу забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в ході досудового розслідування, яке на даний час триває.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання, просив відмовити, зазначивши, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Твердження прокурора про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, що є підставою для застосування до нього міри запобіжного заходу, є безпідставними. Захисник зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні неумисного злочину. Звернув увагу, що сформульовані стороною обвинувачення припущення щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 367 КК України спростовуються, оскільки начальником Броварського управління ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 28.08.2019 було складено доповідну записку та направлено начальнику ГУ ДФС у Київській області, в якій ОСОБА_5 зазначив, що за результатами аналізу по деяким кодам бюджетної кваліфікації в ІКП умовного платника «66666666» облікується операція «672 - Зменшено основного платежу Акт інвентаризації».

На вимогу начальника відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Броварського управління для надання пакету документів, що слугували підставою в частині виконання ст. 43 Податкового кодекс (повернення коштів) не надано.

За вказаних обставин начальник Броварського управління ОСОБА_5 просив розглянути питання щодо організації заходів по установленню зазначених порушень та визначення винних осіб.

Крім того, захисник зазначив, що повідомлення про підозру вручено поза межами строку притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки кримінальне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 вчинено у період з 23.12.2016 по 02.10.2017, тобто, строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України сплинув у жовтні 2022 року.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника та зазначив, що обставини інкримінованого кримінального правопорушення не могли бути ним вчинені, оскільки це не входило до його посадових обов`язків, у задоволенні клопотання просив відмовити у зв`язку з необгрунтованістю підозри.

Повно та всебічно дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши прокурора, думку захисника та підозрюваного, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено мету застосування запобіжного заходу, яка полягає у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зокрема, ст. 132 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Відповідно, і ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри містить наступне: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом та мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні "Нечипорук і Йонкало проти України" (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

ЄСПЛ в рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, N 300-A) зазначив наступне: «Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри».

Відображені в підозрі висновки слідчого, що внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків з боку ОСОБА_5 та перерахування особам, які зазначені в повідомленні про підозру грошових коштів на їх карткові банківській рахунки, бюджетауспричинені матеріальні збитки на суму 514863,90 грн., які більш ніж в 250 разів перевищують неоподаткованих мінімум доходів громадян та, відповідно до пункту 4 Примітки до ст. 364 КК України, є тяжкими наслідками.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту, що обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 367 КК України спростовуються доповідною запискою начальника Броварського управління ОСОБА_5 , яку було направлено до ГУ ДФС у Київській області.

Слід зазначити, що під службовою недбалістю (ст.367 КК України) слід розуміти невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Службова недбалість може виявлятися у формі бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби.

При цьому, у повідомленні про підозру не зазначено, що в період з 23.12.2016 по 02.10.2017, виконуючи обов`язки начальника Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області у посадові обов`язки ОСОБА_5 входило саме перевірка даних, що надавались працівником відділу моніторингу на затвердження та підпис.

Крім того, судом було встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001355 від 05.09.2019, відсутні відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Пункт 3 ч.1 ст.276 КПК зазначає, що повідомлення про підозру здійснюється у випадку: «наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення».

Згідно з п. 1 ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Саме достатність доказів згадується в п.1 ст.94 КПК: Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Тобто, слідчий суддя повинен перевірити для початку належність, допустимість та достовірність доказів, а сукупність належних, допустимих, достовірних доказів - з точки зору достатності.

Тобто, для повідомлення особи про підозру має бути склад кримінального правопорушення та достовірні, належні, допустимі, а в сукупності достатні докази для повідомлення особи про підозру. Для повідомлення особи про підозру як мінімум треба мати в наявності: суб`єктивну сторону злочину, суб`єкт злочину, об`єктивну сторону злочину, об`єкт злочину, та достатні докази для підтвердження наявності цих елементів складу злочину.

Зважаючи на положення ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Також ч. 1 ст. 194 КПК України вказується, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»). Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Виходячи із зазначеного, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого кримінального правопорушення та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що слідчим належним чином не було доведено обґрунтованість підозри.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1