печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ; представники власника майна - адвокати: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

02.08.2023 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль AUDI A8 2018 р.в., номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , вилучений 21.07.2023 під час проведення обшуку.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що зазначений транспортний засібє речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 21.07.2023, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, яка відповідає п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу на підставі абз. 1 ч. 3 цієї статті підлягає арешту.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 надав письмові заперечення, у яких проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що дозвіл на відшукання та вилучення зазначеного транспортного засобу не надавався. Зазначив, що в розумінні ст. 170 КПК України вилучене транспортний засіб належний ОСОБА_6 не є доказом злочину, оскільки до клопотання не додано жодного доказу на підтвердження того, що це майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 висловив аналогічні заперечення.

Вивчивши клопотання, дослідивши додані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 173 КПК України передбачені підстави для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, у тому числі якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. Крім того слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ( якщо арешт майна накладається у випадку визнання його речовим доказом), а також інші обставини, зазначені у ст. 173 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України майно може бути арештовано, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є об`єкти, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним способом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, містять, крім іншого, відомості, які можуть бути використані як доказ факту обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено, крім іншого, підстави відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

В клопотанні прокурор зазначає, що 21.07.2023 під час проведення обшуку автомобілю AUDI A8 2018 р.в., номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 виявлено та вилучено речі та предмети, а також сам транспортний засіб, які є речовими доказами.

Слідчий суддя зауважує, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України може бути зроблений лише на підставі постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Визнаючи речовими доказами у кримінальному провадженні вилучений під час обшуку транспортний засіб, слідчий виходив із положень ч. 1 ст. 98 КПК України.

Проте з постанови слідчого в частині визнання вилученого під час проведення обшуку транспортного засобу, не вбачається мотивів прийнятого рішення щодо його відповідності в даному конкретному випадку тим чи іншим ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України.

Таким чином, означена постанова слідчого, яка обґрунтовує мету накладення арешту, таку, як збереження речових доказів в частині зазначення критеріїв, визначених ч. 1 ст. 98 КПК України, яким би міг відповідати вилучений транспортний засіб містить формальні посилання на нього, як на такий, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, в клопотанні прокурором не наведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом злочину. Також з клопотання не вбачається наявність достатніх підстав вважати, що саме цей транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є предметом кримінального правопорушення, та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування. Більш того, з клопотання не вбачається які саме протиправні дії ОСОБА_6 можуть свідчити про її участь у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Тому, на думку слідчого судді, за відсутності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вилучений транспортний засіб належний ОСОБА_6 , є доказом злочинів, сам факт визнання цього транспортного засобу речовим доказом (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), не може бути правовою підставою для їх арешту.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою слідчого судді від 17.07.2023 дозвіл на відшукання та вилучення транспортного засобу не надався.

Відповідно до ст. 533 КПК України ухвала суду обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, у тому числі для органів державної влади і підлягають виконанню на всій території України. Не зважаючи на вказане судове рішення, яке негайно після його прийняття набуло законної сили, слідчі органи в ході проведення обшуку на підставі цієї ухвали, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, без належних на те підстав вилучили зазначений транспортний засіб, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що прокурор у клопотанні не довів необхідність арешту вилученого транспортного засобу, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

За такого, враховуючи відсутність правових підстав для арешту майна, клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна у відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021.

Зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України чи прокурора, якого включено до групи слідчих/прокурорів у кримінальному проваджені № 0001357 від 02.11.2021, негайно повернути ОСОБА_6 або її довіреній особі автомобіль AUDI A8 2018 р.в., номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , вилучений 21.07.2023 під час проведення обшуку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Світлана ГРЕЧАНА