Справа № 308/2420/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/2420/23, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 08.02.2023 р. про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Центрально-міського району, Донецької області (згідно з КОАТУУ) зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТТГ), громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , умисно, з метою виготовлення підробленого посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи, з метою в подальшому перетину Державного кордону України, та діючи всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24 лютого 2022 року, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12 травня 2015 року, в середині січня місяця 2023 року у невстановленому місці надав невстановленій органом досудового розслідування особі установчі дані про себе, необхідні документи для виготовлення посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 , в тому що він являється одержувачем державної соціальної допомоги, як особи з інвалідністю ІІ групи.

В подальшому невстановлена органом досудового розслідування особа передала ОСОБА_3 завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 , в тому що він являється одержувачем державної соціальної допомоги, яка особа з інвалідністю ІІ групи.

При цьому з`ясовано, що згідно з листом управління праці та соціального захисту населення Шостинської міської ради вих. № 552 від 09 лютого 2023 року ОСОБА_3 , як одержувач державної соціальної допомоги особи з інвалідністю ІІ групи, на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ніколи не перебував і не перебуває.

Тим самим ОСОБА_3 шляхом надання засобів, сприяв невідомій особі виготовити вказані вище документи видані на його ім`я, в частині надання необхідних даних та матеріалів щодо своєї особистості, зокрема установчі дані про особу

Крім того, 08 лютого 2023 року о 00 годині 05 хвилин ОСОБА_3 під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з метою перетину Державного кордону України та діючи всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24 лютого 2022 року, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12 травня 2015 року, пред`явив на паспортний контроль працівнику прикордонного наряду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 від 22.11.2017 року видане управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради,достовірно знаючи, що він не отримував в установленому законом порядку такі документи та що такі є підробленими.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у пособництві у підробленні документа, іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права з метою його використання іншою особою та у використанні завідомо підробленого документа ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України.

До суду надійшов обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 15.02.2023 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України; виконати покарання передбачене угодою.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 15.02.2023 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 15.02.2023 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальними проступками.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 15.02.2023 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 а саме: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 15 лютого 2023 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Запобіжний захід

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 15.02.2023 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят десять) гривень в дохід держави

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 не обирати.

Речові докази по справі:

- пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_3 після вступу вироку в законну силу залишити зберігати при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1