Справа № 163/2831/16-к Провадження №11-кп/802/173/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року шодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ковель» Волинської митниці ДФС, раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.366 КК України із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, із позбавленням права обіймати посади в митних органах України, які пов`язані із здійсненням митних формальностей, строком на 2 (два) роки.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного і додаткового покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

ОСОБА_7 у пред`явленому за ч.2 ст.364 КК України обвинуваченні визнано невинуватим за недоведеністю в його діянні складу злочину і по суду виправданим.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний виним за те, що він, обіймаючи посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС, будучи службовою особою і представником органу виконавчої влади, виконуючи функції працівника правоохоронного органу, під час виконання владних повноважень в зоні митного поста "Ягодин", що в селі Старовойтове Ковельського (колишнього) Любомльського району Волинської області, в період з 20:15 години по 23:54 години 18 травня 2015 року і здійснення митного контролю та митного оформлення вантажу "волокна штапельні", що переміщувався в режимі імпорт в адресу ТОВ "Мел-Ком" автомобілем "Scania", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, номерний знак НОМЕР_2 , вніс до офіційного документа - Акта про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 18 травня 2015 року (далі - Акт від 18 травня 2015 року) - завідомо неправдиві відомості про відповідність товару відомостям, зазначеним в митній декларації та товарно-супровідних документах.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він під час виконання владних повноважень в зоні митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС в період з 20:15 години по 23:54 годину 18 травня 2015 року умисно, всупереч інтересам служби та в корисливих інтересах ТОВ "Мел-Ком" з метою отримання останніми неправомірної вигоди у виді ухилення від сплати митних платежів в повному обсязі, здійснюючи митний контроль та митне оформлення вантажу "волокна штапельні", що слідував в режимі імпорт транспортним засобом марки "Scania", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, номерний знак НОМЕР_2 , незважаючи на явну невідповідність наявного фактичного вантажу, асортименту та кількості товару, заявленому до митного оформлення згідно з митною декларацію № 20520007/2015/003899, шляхом внесення до Акту від 18 травня 2015 року завідомо неправдивих відомостей щодо відповідності товару відомостям, зазначеним в митній декларації та товаросупровідних документах, незважаючи на інформацію присутніх представників органів податкової міліції та безпосереднє звернення до нього представника декларанта щодо невідповідності фактичного вантажу задекларованому, не вживши заходів щодо складання протоколу про порушення митних правил за цим фактом, в порушення вимог ст.269 МК України, п.34 Постанови КМ України № 450 завершив митне оформлення та випустив товар у вільний обіг, чим заподіяв державним інтересам шкоду у вигляді ненадходження до бюджету митних платежів і зборів в розмірі 265 803,05 гривні, що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.364 КК України (в редакції Закону України № 1261-VІІ від 13 травня 2014 року, що діяв на час інкримінованого обвинувачення).

У поданій апеляційній скарзі прокурор оскаржує вирок суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, із позбавленням права обіймати посади в митних органах України, які пов`язані із здійсненням митних формальностей, строком на 2 (два) роки. На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного і додаткового покарання у зв`язку із закінченням строку давності. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, із призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із штрафом в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, із позбавленням права обіймати посади в митних органах України, які пов`язані із здійсненням митних формальностей, строком на 2 (два) роки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію у повному обсязі і просив скасувати вирок суду та ухвалити новий, обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу і просили вирок місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положення ч.1 ст.404 КПК України регламентують, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляійної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приписами ст.94 КПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дотримуючись вказаних вимог закону, суд першої інстанції повно всебічно дослідив усі представлені стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, а саме: внесенні до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей.

У суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений свою вину не визнав і показав, що здійснював митний контроль і митне оформлення товару "волокна" в адресу ТОВ "Мел-Ком". Відповідно до автоматично сформованих системою АСАУР ризиків провів частковий огляду 20% товару. Від представника ТОВ "Мел-Ком" отримав усну заяву про пересортицю і помилку в товарно-супровідних документах, які будуть усунуті наступного дня вранці. Оскільки на той час не було керівництва для узгодження подальших дій, а його зміна закінчувалась, завершив митне оформлення з перспективою наступного коригування. Вранці надійшла заява ТОВ "Мел-Ком" і кошти на повну оплату скоригованих митних платежів. Жодної особистої вигоди від таких своїх дій не мав, не мав наміру надати таку вигоду і ТОВ "Мел-Ком".

Тобто під час судового розгляду сам ОСОБА_7 не заперечив складання Акту від 18 травня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, відповідно до наказів Волинської митниці ДФС від 20 березня 2015 року № 281-о та від 10 лютого 2016 року № 118-о, з 23 березня 2015 року по 15 лютого 2016 року ОСОБА_7 працював на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС.

Згідно з посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС, затвердженої в.о. начальника Волинської митниці ДФС 23 березня 2015 року, визначено завдання, обов`язки, права та відповідальність ОСОБА_7 на займаній посаді, в тому числі, здійснення перевірки документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України суб`єктами ЗЕД та громадянами (п.п.2.7.9); здійснення митного огляду (огляд товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, особистий огляд громадян) (п.2.7.11); забезпечення у встановленому порядку внесення змін до митних декларацій та визнання митних декларацій недійсними (п.2.9.2); реалізація заходів з управління ризиками шляхом виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування системи управління ризиками, та внесення у встановленому порядку інформації про результати їх виконання до автоматизованої системи митного оформлення товарів.

Акт від 18 травня 2015 року заповнений і посвідчений ОСОБА_7 (т.1 а.к.п.201).

У суді першої інстанції свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили складання ОСОБА_7 . Акту від 18 травня 2015 року.

Заявами ТОВ "Мел-Ком" та аркушами коригування митної декларації № 205020007/2015/003899Т стверджується той факт, що Акт від 18 травня 2015 року не відповідає в частині відомостей про кількість та асортимент переміщуваного в адресу ТОВ "Мел-Ком" товару відомостям товарно-супровідних документів.

Документ, який є предметом злочину, передбаченого ст.366 КК України, - це визначена законом матеріальна форма одержання, зберігання, використання і розповсюдження інформації, яка має юридичне значення, шляхом фіксації її на папері, магнітній, кіно-, відео-, фотоплівці, дискеті або іншому носії.

Офіційними є документи, що складаються і видаються службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, а також підприємств, установ (організацій будь-якої форми власності, які посвідчують конкретні факти і події, що мають юридичне значення, складені належним чином за формою і мають необхідні реквізити (штамп, печатку, номер, дату, підпис). Приватні документи також можуть бути офіційними, якщо вони складені, наприклад, нотаріусом, або якщо вони передані громадянином для зберігання або використання в державні, колективні чи приватні підприємства (наприклад, довіреність на одержання зарплати).

З об`єктивної сторони злочин може полягати у таких формах: 1) внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; 2) інше підроблення документів; 3) складання завідомо неправдивих документів; 4) видача завідомо неправдивих документів.

Підроблення документів передбачає часткову чи повну заміну змісту дійсного документа. Спосіб підроблення документів (дописка, підчистка, заміна тексту чи окремих слів, дати, підпису чи інших реквізитів) для кваліфікації діяння за ст.366 значення не має.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що матеріалами провадження та зібраними доказами у їх сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, встановлена винуватість ОСОБА_7 у внесенні до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей.

Відтак, на переконання апеляційного суду, у діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (в редакції від 13.05.2014).

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ч.1 ст.373 КПК України регламентують, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно з обвинувальним актом органом досудового розслідування ОСОБА_7 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він під час виконання владних повноважень в зоні митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС в період з 20:15 години по 23:54 годину 18 травня 2015 року умисно, всупереч інтересам служби та в корисливих інтересах ТОВ "Мел-Ком" з метою отримання останніми неправомірної вигоди у виді ухилення від сплати митних платежів в повному обсязі, здійснюючи митний контроль та митне оформлення вантажу "волокна штапельні", що слідував в режимі імпорт транспортним засобом марки "Scania", номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, номерний знак НОМЕР_2 , незважаючи на явну невідповідність наявного фактичного вантажу, асортименту та кількості товару, заявленому до митного оформлення згідно з митною декларацію № 20520007/2015/003899, шляхом внесення до Акту від 18 травня 2015 року завідомо неправдивих відомостей щодо відповідності товару відомостям, зазначеним в митній декларації та товаросупровідних документах, незважаючи на інформацію присутніх представників органів податкової міліції та безпосереднє звернення до нього представника декларанта щодо невідповідності фактичного вантажу задекларованому, не вживши заходів щодо складання протоколу про порушення митних правил за цим фактом, в порушення вимог ст.269 МК України, п.34 Постанови КМ України № 450 завершив митне оформлення та випустив товар у вільний обіг, чим заподіяв державним інтересам шкоду у вигляді ненадходження до бюджету митних платежів і зборів в розмірі 265 803,05 гривні, що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

Обвинувачений як в суді першої, так і апеляційної інстанцій вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення не визнав і пояснив, що представник ТОВ "Мел-Ком" запевнив його про уточнення кількості та вартості товару вранці наступного дня шляхом подання відповідної заяви, що і було в подальшому зроблено. Був упевнений в тому, що митні платежі будуть сплачені в належному розмірі, оскільки кошти ТОВ "Мел-Ком" внесло попередньо на рахунок митниці в достатньому розмірі. Жодної вигоди для себе не мав і не планував її отримати, раніше з цим підприємством та її посадовими особами знайомий не був. Не надавав якихось пільг чи переваг ТОВ "Мел-Ком", а водію транспортного засобу повідомив про необхідність перебувати в зоні митного контролю до уточнення відомостей про товар і сплати всіх митних платежів.

У суді першої інстанції свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що під час митного огляду транспортного засобу було виявлено невідповідність товару поданим до митного контролю товарно-супровідним документам, на що було звернуто увагу ОСОБА_7 .

Однак показання зазначених свідків щодо обставин митного оформлення та перебування транспортного засобу на митному посту "Ягодин" є суперечливими в частині причин залишення транспортного засобу у зоні митного контролю. Їх твердження про власні заходи з перешкоджання виїзду документально не підтверджені, контрольний талон на транспортний засіб, яким переміщувався товар, не вилучався під час службових перевірок та досудового розслідування, а документи щодо затримання транспортного засобу та водія не складались.

Апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не доведено та жодним чином не підтверджено зловживання владою або службовим становищем ОСОБА_7 ..

Слід зазначити, що зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності: 1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується прямим умислом.

Кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, є спричинення тяжких наслідків.

Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу вказаного злочину.

Проаналізувавши докази, досліджені судом першої інстанції, а саме: показання обвинуваченого та свідків, матеріали кримінального провадження, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що стороною обвинувачення не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_7 умислу і корисливого мотиву на вчинення інкримінованого йому злочину.

Згідно з ч.10 ст.269 МК України, у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у митній декларації товарів, транспортних засобів комерційного призначення внесення змін, відкликання та визнання недійсною цієї декларації до закінчення провадження у відповідних справах забороняються. Не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до органу доходів і зборів з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Положення ч.2 ст.269 МК України визначають, що внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

ОСОБА_7 проводив митне оформлення товару, що пітверджується митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205020007/2015/003899.

Транспортний засіб і його водій в процесуальному чи іншому порядку не затримувались, будь-які документи щодо їх затримання у зоні митного контролю у період з 18 по 23 травня 2015 року не складалися.

Контрольний талон на транспортний засіб під час досудового розслідування не вилучався.

Митна декларація № UA205020007/2015/003899, яка надана суду під час дослідження доказів, містить вже відкориговані відомості про асортимент, кількість і митну вартість переміщуваного товару та нараховані в розмірі 421 123,26 гривні митні платежі.

Не встановлено і фактів протиправного впливу на ОСОБА_7 зі сторони будь-яких осіб з метою спонукання до порушення ним вимог митного законодавства.

Суд апеляційної інстанції вважає слушними твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено кваліфікуючої ознаки злочину, а саме: спричинення тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Висновком експерта № 7434 за митною декларацією № UA205020007/2015/003899 документально підтверджено розмір митних платежів до коригування в сумі 155 320,21 гривні, після коригування - 421 123,26 гривні. З точки зору вимог МК України та ПК України експерт вважав, що податкове зобов`язання ТОВ "Мел-Ком" щодо сплати митних платежів в сумі 421 123,26 гривні документально підтверджене (т.1 а.к.п.142-147).

Відповідно до повторного висновку експерта № 7651 від 29.07.2016 розмір митних платежів за митною декларацією № UA205020007/2015/003899 документально підтверджено в сумі 155 320,21 гривні до коригування та в сумі 421 123,26 гривні після коригування. При цьому експерт зазначив, що з економічної точки зору та з огляду на проведене коригування збитки під час митного оформлення за цією митною декларацією відсутні (т.1 а.к.п.158-166).

Таким чином, два висновки судової економічної експертизи вказують на те, що ТОВ "Мел-Ком" податкове зобов`язання виконало, а збитки під час митного оформлення товару з економічної точки зору не заподіяні.

Отже, вказаними доказами повністю спростовуються твердження сторони обвинувачення, що діями обвинуваченого ОСОБА_7 спричинено ухилення від сплати митних платежів на суму 265803,05 грн..

За таких обставин, в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а отже і відсутній склад даного кримінального правопорушення.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то вони є безпідставними, оскільки з оскаржуваного вироку убачається, що зазначені свідки в судовому засіданні показали, що під час митного огляду транспортного засобу було виявлено невідповідність товару поданим до митного контролю товарно-супровідним документам, на що було звернуто увагу ОСОБА_7 ..

В ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 провів митне оформлення товару «волокна штапельні», який слідував на адресу ТОВ «Мел-Ком» 18.05.2015 через митний пост «Ягодин». Ним було завершене митне оформлення, що підтверджується митною декларацією № UA205020007/2015/003899.

За заявами товариства «Мел-Ком» проведено коригування кількості та вартості переміщуваного товару та визначено митні платежі у розмірі 421123,26 грн..

Транспортний засіб, яким переміщувався товар, залишив митний пост «Ягодин» 23.05.2015.

При цьому твердження сторони захисту про звернення представника ТОВ «Мел-Ком» про внесення змін у декларацію повністю підтверджується дослідженими документами, а саме: заявами керівника ТОВ «Мел-Ком» та аркушами коригування (т.1 а.к.п.195-200, 202-218).

При цьому слід звернути увагу на незначний проміжок часу, за який було вжито заходів щодо коригування декларації та сплати митних платежів в необхідному розмірі.

В ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено і мети надання обвинуваченим неправомірної вигоди на користь ТОВ «Мел-Ком».

Так, стороною обвинувачення не представлено доказів попереднього знайомства обвинуваченого ОСОБА_7 з власниками чи посадовоми особами товариства «Мел-Ком», так як такі особи не встановлені та не допитані в ході судового розгляду.

Так само стороною обвинувачення не надано до суду доказів будь-якого впливу на ОСОБА_7 з метою спонукання до порушення ним вимог митного законодавства.

При цьому слід відмітити, що постановою прокурора ОСОБА_12 від 13.04.2016 з матеріалів даного кримінального провадження виділено матеріали кримінального провадження за фактом вчинення службовими особами Волинської митниці ДФС кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (т.1 а.к.п.81-85).

Під час апеляційного розгляду сторона обвинувачення не змогла пояснити суду результати досудового розслідування виділеного кримінального провадження.

Таким чином, досліджена місцевим судом сукупність доказів та документів в даному кримінальному провадженні свідчить про те, що протиправна мета надання ОСОБА_7 неправомірної вигоди ТОВ «Мел-Ком» не знайшла свого об`єктивного та доказового підтвердження.

Також досліджена сукупність доказів свідчить про те, що відсутні докази примусового стягнення з ТОВ «Мел-Ком» митних платежів, що свідчить, як було зазначено вище, про відсутність матеріальної шкоди і як наслідок - відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України.

Положеннями ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

В суді апеляційної інстанцій прокурор не надав жодних переконливих фактичних даних щодо винуватості ОСОБА_7 за ч.2 ст.364 КК України.

Отже, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги відсутність належних і допустимих доказів, які доводили б вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано виправдав його за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про неправильне звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного і додаткового покарання за ч.1 ст.366 КК України, то вони заслуговують на увагу.

Так, згідно положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, відповідно, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

А відповідно до приписів ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вирокомо суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (в редакції від 13.05.2014), яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

З моменту вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення (18 травня 2015 року) минуло понад три роки, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.

Проте місцевий суд звільнив ОСОБА_7 від відбування основного і додаткового покарання за ч.1 ст.366 КК України, при цьому правильно послався на положення п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, при цьому вважати, що ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.366 КК України (в редакції від 13.05.2014) та на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнений від призначеного основного та додаткового покарання у зв`язку із закіченням строків давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Любомльського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року шодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вважати, що ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.366 КК України (в редакції від 13.05.2014) та на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнений від призначеного основного та додаткового покарання у зв`язку із закіченням строків давності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосереднього до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді