КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 21 червня 2023 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року,

за участі:

представника власника майна

адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та накладено арешт на вилучені в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 речі та документи, у вигляді заборони розпорядження, відчуження та користування ними, а саме на: банківську картку «Приват Банк універсальна» НОМЕР_1 , банківську картку «Srort Bank» НОМЕР_2 , банківську картку «Monobank» НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone 8» ІМЕІ НОМЕР_4 , пароль НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Iphone 14» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , пароль НОМЕР_9, планшет «Ipad» серійний номер НОМЕР_8 .

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення проголошено без участі власника майна, копію повного тексту отримано 15 травня 2023 року, апеляційну скаргу направлено поштою 17 травня 2023 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

Зокрема, стороною захисту заявлено клопотання про виклик понятих та свідків за участю яких проведено обшук, однак слідчим суддею задоволено клопотання в частині виклику свідків. В той же час, повістки про виклик свідків, станом на дату розгляду не доставлено, слідчим суддею розглянуто клопотання без встановлення думки учасників судового розгляду про можливість його проведення за відсутності таких осіб.

Вказане, призвело до порушення права на захист ОСОБА_5 та по суті проігноровано необхідність виконання раніше задоволеного клопотання сторони захисту.

Апелянт зазначає, що клопотання прокурора та долучені до нього матеріали, не містять належних обґрунтувань або встановлених у ході досудового розслідування фактичних даних, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_5 причетний до кримінального провадження, а вилучене у нього майно, відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України.

Також вважає, що постанова слідчого про визнання речовими доказами, не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.

Слідчим суддею, залишено поза увагою об`єктивно встановлені в ході судового розгляду відомості, які вказують на те, що ОСОБА_5 відповідно до установчих документів не уповноважений здійснювати будь-яких адміністративно - господарських або організаційно - розпорядчих функцій, зокрема він не має права підпису документів від імені вказаної організації, що підтверджується витягом (додається).

Відтак, ОСОБА_5 не міг готувати, підписувати та подавати документи від імені організації до Міністерства інфраструктури України.

Звертає увагу на те, що 13 грудня 2022 року ОСОБА_5 допитано як свідка, а під час обшуку, надано органу досудового розслідування усі паролі з подоланням систем логічного захисту до вилучених електронних засобів.

Окрім того, ОСОБА_5 не повідомлено про підозру, а долучений до клопотання текст повідомлення про підозру ОСОБА_8 , підтверджує те, що ОСОБА_5 не має відношення до подій у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча його повідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Слідчим відділом Броварського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 07 липня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001367, за ознаками вчинення кримінального правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора в період із березня 2022 року по даний час на території Київської області та м. Києва діє група осіб до складу якої, зокрема, входить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який разом з іншими особами, з корисливих мотивів займаються незаконним переправленням громадян України чоловічої статі, які підлягають мобілізації, через державний кордон. Указані особи організували незаконне переправлення через кордон, шляхом вирішення питання про отримання довідки волонтера від ряду громадських організацій та реєстрації в базі даних «Шлях». Переправлення через державний кордон здійснюють за грошову винагороду в сумі від 1500 до 5000 доларів США.

Окрім того, встановлено, що до діяльності вказаної злочинної групи причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який є засновником громадської організації громадське об`єднання «Волонтерські сили України» та разом з ОСОБА_8 усуває перешкоди за допомогою оформлення недійсних документів та внесення недостовірних даних до бази «ШЛЯХ», відносно чоловіків віком від 18 до 60 років, які в період «Військового стану» підлягають мобілізації, що надає можливість у подальшому безперешкодно перетнути кордон.

02 травня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено банківську картку «Приват Банк універсальна» НОМЕР_1 , банківську картку «Srort Bank» НОМЕР_2 , банківську картку «Monobank» НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone 8» ІМЕІ НОМЕР_4 , пароль НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Iphone 14» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , пароль НОМЕР_9, планшет «Ipad» серійний номер НОМЕР_8 .

02 травня 2023 року постановою слідчого СВ Броварського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області вилучені в ході обшуку у житлових та нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001367.

Крім того, 02 травня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

03 травня 2023 року прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку у житлових та нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001367 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Доводи апелянта, що в рамках кримінального провадження ОСОБА_5 не повідомлено про підозру, не спростовують висновки про необхідність накладення арешту.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Окрім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на вказане майно із забороною користування, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна із забороною користування, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 361/4359/22 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження № 11сс/824/3444/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК