Справа № 466/7448/23
Провадження № 1-кп/466/899/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001142 від 07 липня 2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнєцовськ Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працездатного, не працевлаштованого, раніше судимого, останній раз вироком Галицького районного суду м.Львова від 04.04.2023 за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі з застосуванням ст.75,76 КК України встановленням іспитового строку 2 роки, військовозобов`язаного, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (на даний час перебуває в СІЗО № 19 та перераховується за Сихівським районним судом м.Львова)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 22.06.2023 приблизно о 13:20 год., перебуваючи у приміщенні магазину АЗС «ОККО», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Шевченка, 313-Е, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, із прилавку торгового залу магазину АЗС «ОККО» таємно викрав алкогольний напій віскі «Jack Daniels», об`ємом 0,7 л. вартістю 532 грн. 55 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він 22.06.2023, о 13 годині 20 хвилин перебуваючи в магазині АЗС «ОККО» таємно викрав алкогольний напій віскі «Jack Daniels» для власного споживання. Щиро кається.

Представник потерпілого ОСОБА_5 подала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності, цивільний позов подавати не буде, покарання призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, а також доказами що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в ході судового розгляду, зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами: протоколом огляду предмета від 08.07.2023, його дії слід вірно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчине- ного злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є молодого віку, працездатний, не працевлаштований, згідно довідок на обліку у психоневрологічному та наркодиспансері не числиться, за місцем проживання характеризується посередньо, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Так, згідно вироку Галицького районного суду м.Львова від 04.04.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначив покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України,

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті за якими кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати відбуте покарання за вироком Галицького районного суду міста Львова від 04.04.2023 та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5/п`ять/ років 1/один/ місяць позбавлення волі.

Речовий доказ: оптичний компакт-диск із відеозаписами із камер спостереження, які постановою про визнання речових доказів від 08.07.2023 визнано речовим доказом залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1