Справа № 303/8495/23
№ 1-кс/303/1222/23
У Х В А Л А
13 вересня 2023 року м. Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю: скаржника ОСОБА_3
розглянуши скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку п.3) ч.1 ст. 303 КПК України, на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження,
У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримала вимогу скарги про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження та просила задоволити таку з викладених у ній підстав.
Уповноважена особа, дізнавач у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги у його відсутності та просила відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши позицію скаржника, враховуючи заяву дізнавача, розглянувши скаргу та копію постанови про закриття кримінального провадження, прихожу до наступного висновку:
Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження на досудовому провадженні рішень дізнавача про закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 284 КПК України однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.
За змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2) ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення, дізнавач виходив з того, що зібраних доказів у сукупності та взаємозв`язку, достатньо для прийняття відповідного процесуального рішення у даному кримінальному провадженні.
Виходячи з ст. 84 КПК України встановлення наявності чи відсутності фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню здійснюється дізнавачем, слідчим на підставі доказів. Тобто, відсутність складу кримінального правопорушення дізнавачем, слідчим має бути встановлено на підставі відповідних доказів, отриманих у передбаченому КПК України порядку.
Згідно з ч.2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України дізнавач, слідчий, прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження, у разі якщо, встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 29.06.2023 року, дізнавачем в ході дізнання, здійснено тільки допит заявника ОСОБА_3 при цьому, дізнавачем, у ході дізнання не проведено жодних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення та перевірку обставин про які повідомила заявник.
Крім того, як вбачається зі змісту та суті постанови про закриття кримінального провадження, дізнавач не повною мірою перевірив факти вчинення правопорушення, його наслідки та не надав належну оцінку фактичним обставинам справи і наявним доказам, у наслідок чого і прийнято рішення про закриття кримінального провадження, а тому скарга підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись: ст. 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку п.3) ч.1 ст. 303 КПК України, на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження, - задоволити.
Дізнання продовжити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Наталія МОРОЗОВА