Справа №592/9817/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/994/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 квітня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що строк попередньої ухвали, якою обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується 07 квітня 2023 року, а ризики, передбачені п.п.1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували як на час обрання вказаного запобіжного заходу, так і при його продовженні, не зменшились та існують.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 квітня 2023 року клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 02 червня 2023 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами, в якій:

- захисник просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 05 квітня 2023 року, якою ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання;

- обвинувачений просив скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду від 5 квітня 2023 року та змінити йому запобіжний захід на більш м`який: особисте зобов`язання або домашній арешт у нічний час за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник зазначала, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КК України, зокрема та обставина, що обвинувачений ухилявся від суду та з його вини судові засідання не були проведені не відповідає дійсності. На кожне судове засідання обвинувачений подавав письмову заяву про участь у процесуальних діях у режимі відео конференції, в день проведення судових засідань з`являвся до суду, визначеного відповідальним, однак судові засідання не були проведені не з його вини ( 14.02.2022 року ОСОБА_7 з`явився до зали суду, 30.06.2022 року засідання не відбулося у зв`язку з неявкою всіх учасників провадження, 27.07.2022 року засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м.Києві, 21.09.2022 року засідання не відбулося в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Сумській області, 10.10.2022 року засідання не відбулося у зв`язку з неявкою всіх учасників провадження, 25.10.2022 року засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві, 08.02.2023 року судове засідання не відбулося в зв`язку з неявкою другого обвинуваченого ОСОБА_10 , 15.03.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Сумській області, 05.03.2023 судовий розгляд було відкладено через неявку захисника ОСОБА_10 .

Вказувала, що жодним чином перешкоджати кримінальному провадженню обвинувачений не може, оскільки він визнав вину, під час судового розгляду дав покази, що стосуються обставин кримінального провадження, активно сприяв розкриттю злочину, співпрацював з органами досудового розслідування з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

На думку захисника прокурор у своєму клопотанні не навів доказів та обґрунтувань щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений зазначав, що він кожного разу повідомляв Ковпаківський районний суд м. Суми про зміну місця проживання.

Вказував, що на даний час в кримінальному провадженні необхідно допитати трьох свідків та іншого обвинуваченого по справі, які з 2021 року не з`являються до суду.

Наголошував, що під час розгляду даного провадження він з 02.12.2016 року по 27.01.2021 року перебував під вартою в зв`язку з відбування покарання за інше кримінальне правопорушення. На думку обвинуваченого він відбув значну частину максимального покарання, передбаченого санкцією ст..187 КК України.

Звертав увагу на те, що прокурор в своєму клопотанні навів абстрактні ризики і не обґрунтував те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам.

Зазначав, що на всі вказані в ухвалі засідання суду він з`являвся до Яготинського районного суду для участі у розгляду справи в режимі відеоконференції, не ухилявся від суду та виконував свої процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що незважаючи на обов`язок з`явитися до суду, обвинувачений неодноразово подавав заяви про забезпечення його участі у судовому засіданні дистанційно. Через неявку до суду та ігнорування попереджень суду про необхідність виконання процесуальних обов`язків особистої явки до суду, обвинувачений був оголошений у розшук. Наведене у сукупності вказує на існування ризиків, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України , тобто обвинувачений побоюючись покарання, може ухилитись від суду чи іншим чином чинити перешкоди провадження тощо. Зазначений злочин є корисливим і вочевидь направленим на збагачення, що також вказує на ризик повторного вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що судом вірно встановлено, що ОСОБА_7 , починаючи з грудня 2022 року, порушував процесуальні обов`язки та без поважних причини не з`являвся на виклики суду, а тривалість неявки обвинуваченого на виклики суду дає підстави вважати, що процесуальна поведінка ОСОБА_7 є неналежною, що доводить ризик переховування обвинуваченого від суду.

Подання обвинуваченим клопотань про здійснення судового провадження у режимі відеоконференції не може підтверджувати належної процесуальної поведінки останнього, оскільки він неодноразово був попереджений судом про обов`язок прибути до суду. Так, віддаленість учасників кримінального провадження від місцезнаходження суду чи перебування їх в іншому населеному пункті не є підставою для підтвердження необхідності участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у тому числі через Яготинський районний суд Київської області, та не позбавляє можливості особи - учасника кримінального провадження, який зацікавлений у розгляді кримінального провадження, з`явитись у судове засідання.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого насильницького злочинів, тобто становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому є виправданим.

Відповідно, висновок суду про те, що неможливо запобігти ризику, який існував на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховування від суду, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту про те, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання зможе запобігти ризикам, визначеним у ст.177 КПК України, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлені обставини, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, вони є непереконливими.

Твердження апелянтів, що зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого: активне сприяння розкриттю злочину, співпраця з органами досудового розслідування, то до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не є слушними, оскільки ці обставини суттєво не зменшують наявні ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 квітня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4