Провадження № 1-кс/204/2696/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка, Донецької області, українки, громадянки України, не працюючої, раніше не судимої, інваліда 2 групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2023 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000339 від 01.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 332 КК України. Підстава для внесення відомостей до ЄРДР була заява громадянина ОСОБА_8 . Під час досудового розслідування: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, за наступних обставин. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей. Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України. Наразі, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України, строк дії воєнного стану в України продовжено з 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто до 18 серпня 2023 року. Крім того, на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено призов військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставку до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які підлягають мобілізації на час введення на території України надзвичайного або воєнного стану заборонено. Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи 2 групи. Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.05.2023 в денний час доби ОСОБА_5 перебувала вдома, за адресою: АДРЕСА_1 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, та організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом керівництва такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, вчинених із корисливих мотивів. Про свій злочинний умисел ОСОБА_5 розповіла ОСОБА_9 , та в ході телефонної розмови запропонувала останній вчинити одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, та взяти участь у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, на що ОСОБА_9 погодилась. Далі, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 залучили до своєї протиправної діяльності раніше свою знайому ОСОБА_10 , яка є інвалідом 2 групи, та за своїм цивільним станом була неодружена, та запропонували останній також взяти участь щодо одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, на що остання також добровільно погодилась. У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи із корисливих мотивів та групою осіб в порушення наведених вимог законодавства, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинили дії із одержання неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаного із вимаганням такої вигоди, та організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин: З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_5 , в ході телефонної розмови із ОСОБА_8 запевнила останнього в необхідності перетину ним державного кордону України, з метою уникнення мобілізації та подальшого пошуку роботи за межами України, при цьому гарантуючи йому, що на території Україні, без постановки на військовий облік він не зможе працевлаштуватися. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, попередньо погодивши свої дії із ОСОБА_9 , 31 травня 2023 року приблизно о 11 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час зустрічі з ОСОБА_8 , запевнила останнього, що зможе здійснити вплив в інтересах ОСОБА_8 на прийняття рішення посадовими особами органу державної реєстрації актів цивільного стану, та організувати переправлення його через державний кордон України за умови передачі їй неправомірної вигоди в розмірі 270 000 гривень, пояснивши, що вказані грошові кошти необхідні для укладання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яка відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 367763 є інвалідом 2 групи. В ході розмови, ОСОБА_5 , повторно запевнила ОСОБА_8 , що укладання шлюбу з ОСОБА_10 , яка є інвалідом 2 групи, дає підстави для безперешкодного перетину ним державного кордону України в умовах воєнного стану, та звільняє від мобілізації до лав ЗСУ. Згідно з положеннями Примітки 1 до ст. 364 Кримінального кодексу України працівники Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області, уповноважені на реєстрацію шлюбу та є службовими особами. В свою чергу, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_5 , 01.06.2023 ОСОБА_8 звернувся до працівників правоохоронного органу з відповідною заявою про вчинення нею кримінального правопорушення. З цього часу, ОСОБА_8 діяв підконтрольно на викриття злочинної діяльності ОСОБА_5 , спрямованої на вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаного із вимаганням такої вигоди від ОСОБА_8 за вчинення дій в інтересах ОСОБА_8 щодо оформлення посадовими особами відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції документів, які необхідні для перетину останнім державного кордону України, в умовах воєнного стану. Так, 05.06.2023 приблизно о 19 год 00 хв ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, попередньо погодивши свої дії із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи на території м. Костянтинівка Донецької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, в ході спілкування через месенджер запевнила ОСОБА_8 , що зможе здійснити вплив в інтересах останнього на прийняття рішення посадовими особами відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України, за умови передачі їй неправомірної вигоди в розмірі 270 000 гривень, пояснивши, що вказані дії необхідні для укладання шлюбу ОСОБА_8 із ОСОБА_10 , яка відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 367763 є інвалідом 2 групи. В ході розмови, ОСОБА_5 , запевнила ОСОБА_8 , що укладання шлюбу з ОСОБА_10 , яка являється інвалідом 2 групи, необхідне для перетину ним державного кордону України в умовах воєнного стану. При цьому, зазначивши, що в іншому випадку виїхати за межі території України він не зможе. Після цього, 24.07.2023 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у нежитловому приміщенні адміністративної будівлі Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області, розташованому за адресою: Донецька обл., Краматорський район, м. Новодонецьке, вул. Благовісна буд. 3, діючи умисно, групою осіб, підтвердили свої наміри спрямовані на спрощення та прискорення процедури одруження ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , та пообіцяли останньому, користуючись своїм статусом, вплинути на прийняття рішення начальником Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області ОСОБА_11 , яка відповідно до своїх повноважень безпосередньо уповноважена на укладання шлюбів, при цьому повідомивши, що для цього їм потрібно передати неправомірну вигоду в сумі 270 000 (двісті сімдесят тисяч) гривень готівкою. 24.07.2023 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області, в особі начальника вказаного відділу ОСОБА_11 , після впливу на останню з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , шляхом просьб, вмовляння та подання письмової заяви ОСОБА_10 , було здійснено державну реєстрацію шлюбу між громадянами ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , про що зроблено актовий запис № 39. На підставі державної реєстрації вказаного шлюбу, відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_13 звільнявся від загальної мобілізації, оскільки ОСОБА_10 є інвалідом 2 групи та надавало підстави для безперешкодного виїзду ОСОБА_13 за кордон України. Після цього, того ж дня, приблизно о 11 год. 40 хв. ОСОБА_8 , після отримання свідоцтва про шлюб з ОСОБА_10 передав грошові кошти, які були вручені йому співробітниками поліції під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту в сумі 270 000 гривень готівкою ОСОБА_5 , в якості неправомірної вигоди, як того забажали ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 та які відразу вказані грошові кошти розподілили між собою згідно попередньої домовленості. Таким чином, ОСОБА_14 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 3692 КК України. Крім того, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою та в групі осіб, вчинила умисні дії із організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керувала такими діями, сприяла їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, вчинених із корисливих мотивів, за що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від слідчого, прокурора та суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім цього, інші, більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 оскільки вони не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

При обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, прошу визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Згідно ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів на спеціальний рахунок, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. При визначенні розміру застави, на ряду з положеннями ст. ст. 182, 183 КПК України, необхідно врахувати практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Розмір застави враховуючи характер кримінального провадження, розслідуваного відносно ОСОБА_5 , на думку слідчого, повинен складати не менше 800 (вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи тобто 2 071 200 гривень. Враховуючи викладене, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як єдиний захід, який може запобігти вказаним ризикам. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив задовольнити його.

Підозрювана у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила обрати відносно неї домашній арешт, оскільки переховуватись вона не збирається, та зазначила, що вона є інвалідом 2 групи.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ризики не доведені, підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, є інвалідом 2 групи, та підтримав позицію підзахисної щодо застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Проте, у судовому засіданні було встановлено наявність лише двох ризиків, що підозрювана ОСОБА_5 дійсно з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на свідків.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, в обґрунтування того, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, підтвердженим у судовому засіданні, прокурором не наведено переконливих мотивів та не надано суду жодних належних доказів.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення нею кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, враховуючи її вік, стан здоров`я та те, що вона є інвалідом 2 групи, наявність постійного місця проживання та реєстрації, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, та враховуючи недоведеність прокурором, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним вище ризикам, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленому у судовому засіданні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 вересня 2023 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога», надання невідкладної медичної допомоги підозрюваному та подальшого невідкладного повернення до житла;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

- утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками по даному кримінальному провадженню;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1