Справа № 944/1321/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/656/23 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сокільники Пустомитівського району Львівській області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України, та призначено покарання за:

- ч.2 ст.383 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки;

- ч.2 ст.384 КК України - у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі частин 1-3 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 08 грудня 2022 року перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 4, слідчого відділення Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Івана Франка, 16, будучи у встановленому законом порядку попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину (кримінального правопорушення) згідно ст.383 КК України, маючи злочинний намір, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину відносно нього, діючи умисно, під запис при складанні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) повідомив про те, що 05 листопада 2022 року та 23 листопада 2022 року невідома особа заволоділа грошовими коштами у загальній сумі 19200 гривень, знявши із банківського рахунку НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду у розмірі 19200 гривень.

Заяву ОСОБА_7 , відповідно до Наказу МВС України від 08 лютого 2019 року № 100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журналі єдиного обліку) заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області за №12363 від 08 грудня 2022 року, та в подальшому, слідчим слідчого відділення Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, відомості на підставі протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000981 від 09 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України.

У ході проведення досудового розслідування, встановлено, що в період зняття грошових коштів о 08:32 год. 05 листопада 2022 року та о 19:43 год. 23 листопада 2022 року із банківського рахунку, який належить ОСОБА_7 , НОМЕР_1 , із банкомату «ПРИВАТБАНК» магазину «Рута», що за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, пл. Ринок, буд. 3, біля вищевказаного банкомату о 08:32 год. 05 листопада 2022 року та о 19:43 год. 23 листопада 2022 року перебував лише ОСОБА_7 , таким чином, кримінальне правопорушення за фактом крадіжки невідомою особою 05 листопада 2022 року та 23 листопада 2022 року грошових коштів із банківського рахунку НОМЕР_1 , який належить останньому, з правовою кваліфікацією діяння за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, яке відноситься до категорії тяжких, не було вчинене.

Таким чином, ОСОБА_7 завідомо неправдиво повідомив слідчого про вчинення кримінального правопорушення, поєднаного з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.383 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000981 від 09 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, після здійснення завідомо неправдивого повідомлення про злочин, отримавши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, тобто, маючи, відповідно до ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України, статус потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, 14 грудня 2022 року в період часу з 16:02 год. по 16:19 год., перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 4, слідчого відділення Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Івана Франка, 16, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, згідно ст. 384 Кримінального кодексу України, що засвідчено власним підписом, розуміючи неправдивий характер свого повідомлення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, в ході проведення допиту потерпілого надав слідчому слідчого відділення Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_9 , неправдиві відомості про факт та обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, які не відповідають дійсності, що мають значення для відповідного кримінального правопорушення, а саме про те, що 05 листопада 2022 року та 23 листопада 2022 року невідома особа заволоділа грошовими коштами на загальну суму 19200 гривень, знявши із банківського рахунку, який належить ОСОБА_7 , НОМЕР_1 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на загальну суму 19200 гривень. Надалі, будучи належним чином ознайомленим із положенням ст.384 Кримінального кодексу України щодо кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивих показань, продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на завідомо неправдиве повідомлення про злочин, ОСОБА_7 , підписав протокол допиту потерпілого, звинувативши особу у тому, що вона вчинили злочин, який відноситься до категорії тяжких, хоча в дійсності дане кримінальне правопорушення не було вчинене.

Таким чином, ОСОБА_7 надав завідомо неправдиві показання надані потерпілим, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

В апеляційному порядку зазначений вирок суду оскаржив перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури

ОСОБА_10 апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, та призначити покарання: за ч. 2 ст. 383 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 2 ст. 384 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. У решті вирок суду залишити без змін.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що судом не дотримано вимог ч. 1 ст. 65 КК України. Звертає увагу на положення ч. 3 ст. 61 КК України, згідно яких покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягай пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Наголошує, що місцевий суд не врахував, що на момент вчинення кримінальних правопорушень та на момент постановлення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 досяг пенсійного віку, передбаченого положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), а тому йому не може бути призначене покарання у виді обмеження волі.

Акцентує, що згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді обмеження волі, від відбуття якого звільнено на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку терміном 1 рік, однак у разі застосування у подальшому даного покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, становище засудженого буде значно погіршено, що не відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України, - щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Обвинувачений не заперечив щодо задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів визнає такі підставними.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.383 КК України - 2 роки обмеження волі; за ч.2 ст.384 КК України - 3 роки обмеження волі.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначено на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 років обмеження волі, із подальшим звільненням його від відбування такого на підставі ст.75 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Санкцією ч.2 ст.383 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від двох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Санкцією ч.2 ст.384 КК України передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент вчинення кримінальних правопорушень та на момент постановлення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 досяг пенсійного віку (60 років), передбаченого положеннями ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, ОСОБА_7 не може бути призначене покарання у виді обмеження волі, про що вірно зазначено прокурором.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, а також застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання слід скасувати у зв`язку із застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, а саме призначення ОСОБА_7 за вчинені кримінальні правопорушення покарання у виді обмеження волі, яке до нього не може бути застосовано.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які класифікуються як нетяжкі злочини, дані про особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, одружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, наявність обставин які пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки та у межах санкції ч. 2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Беручи до уваги наведені вище обставини у своїй сукупності, дані про особу винного, який на даний час не представляє підвищеної суспільної небезпеки, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, й звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком та з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у частині призначеного покарання та ухваленню апеляційною інстанцією в цій частині нового вироку .

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.383 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за ч.2 ст.384 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупність кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: