Справа № 740/2085/20
Провадження № 1-кп/740/15/23
УХВАЛА

02 травня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглядаючи у судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 ,

встановив:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, під час якого захисником адвокатом ОСОБА_5 заявлене клопотання про визнання недопустимим протоколу обшуку 22 листопада 2019 року з підстав затримання ОСОБА_3 , наявності у нього фізичних вад зору, що потребує обов`язкової участі захисника, поняті під час обшуку були студентами юридичного вузу і заінтересованими особами, що свідчить про очевидну недопустимість вказаного доказу сторони обвинувачення, що підтримано в судовому засіданні і обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засідані проти клопотання заперечував з підстав його необґрунтованості.

При вирішенні клопотання сторони захисту судом враховується наступне.

В судовому засіданні 02 травня 2023 року під час дослідження доказів згідно клопотання сторони захисту повторно відтворений відеозапис, як додаток до протоколу обшуку від 22 листопада 2019 року, згідно даних якого будь-які клопотання чи заяви ОСОБА_3 щодо захисника чи його хворобливого стану відсутні, зокрема і після роз`яснення процесуальних прав. Емоційні посилання матері ОСОБА_3 під час обшуку щодо його неналежного зору не може бути безумовною підставою для наявності вади зору, що унеможливлювало проведення обшуку, тобто слідчому та прокурору об`єктивно не було відомо про існування вказаних у ст.52 КПК України обставин на час проведення обшуку.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права,-з моменту встановлення цих вад.

Подані в судовому засіданні копії виписки із медичної карти… №2021/989, №12950 із даними щодо захворювання очей ОСОБА_3 не можуть автоматично свідчити про його нездатність через фізичні вади повною мірою реалізувати свої права, а, отже, і про обов`язковість участі захисника в аспекті п.3 ч.2 ст.52 КПК України, зокрема і під час обшуку 22 листопада 2019 року. При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням установлених характеру розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючими тощо.

Також під час судового розгляду, зокрема і в судовому засіданні 02 травня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_3 нотує і читає свої записи із зошита.

Також КПК України не містить положення про обов`язкову участь захисника при проведенні обшуку, у тому числі в кримінальному провадженні, в якому участь захисника є обов`язковою згідно з вимогами ст.ст.49, 52 КПК України. Іншими словами, навіть обов`язкова

участь захисника у кримінальному провадженні за КПК України не передбачає обов`язкової участі цього захисника в усіх без винятку слідчих діях (постанови Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі №751/602/18, від 31 березня 2021 року у справі №727/8945/17, від 21 липня 2021 року у справі №175/935/19-к).

Відповідно до ч.7 ст.223 КПК України обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії . Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Відповідні докази щодо віднесення понятих по обшуку до працівників правоохоронних органів, чи їх заінтересованості в результатах кримінального провадження,-стороною захисту суду станом на 02 травня 2023 року не подано. Таким доказом не є копія витягу з наказу Чернігівського НТУ про зарахування студентів на юридичний факультет, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Також в судовому засіданні стороною захисту заявлене клопотання про надання відеозапису по проведенню обшуку 22 листопада 2019 року на підтвердження заінтересованості понятих, також сторонами в судовому засіданні не заперечується необхідність допиту понятих безпосередньо в судовому засіданні.

Єдиним критерієм визнання доказу недопустимим є очевидна недопустимість, яка полягає у відсутності сумнівів у тому, що було порушено КПК України.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих конституцією та законами, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За правилами ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Аналіз підстав визнання доказів недопустимими дає змогу виокремити два види.

Перший вид-очевидна недопустимість доказу, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Другий-докази, які суд може визнати недопустимими, це питання є оціночним, суб`єктивним і залишається на розсуд суду, воно вирішується після дослідження доказів у порядку, визначеному ч.1 ст. 89 КПК України.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення такого питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Постановлення ухвали без надання оцінки доказів в їх сукупності буде суперечити загальним засадам кримінального судочинства.

За таких обставин, станом на час розгляду клопотання вказаний стороною захисту доказ не містить таку наявну дефектність з точки зору чинного кримінального процесу, яка б тягнула за собою його безумовну недопустимість.

Суд вважає, що питання допустимості або недопустимості вказаного захисником протоколу обшуку недоцільно з`ясовувати та перевіряти на цій стадії судового процесу, до завершення повного дослідження доказів у кримінальному провадженні, а необхідно дати йому належну оцінку разом з усіма наявними доказами в їх сукупності та взаємозв`язку після завершення судового розгляду у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення.

З даних підстав клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.87, 89, 94 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимим протоколу обшуку від 22 листопада 2019 року, як доказу, з підстав очевидної недопустимості,-відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8

Повний текст ухвали складений 03 травня 2023 року.