Провадження № 11-кп/824/2581/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002555 від 15 грудня 2022 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне, Ізмаїльського р-ну, Одеської обл., громадянина України, українця, з профільною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засуджено:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців;

на підставі ст. 70 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати;

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 у вересні 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у всесвітній мережі Інтернет, вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме: посвідчення водія, категорії «А1», «А», «В». Реалізуючи свій умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, ОСОБА_8 , скориставшись всесвітньою мережею «Інтернет», знайшов оголошення про виготовлення посвідчення водія українського зразку. Після чого, за номером телефону, який був вказаний в оголошенні, зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, надіслав на її абонентський номер мобільного телефону свої персональні дані та за допомогою переказу на банківську картку сплатив за виготовлення підробленого посвідчення водія кошти у розмірі 2000 грн. Після цього, невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, внесла особисті дані ОСОБА_8 до підробленого бланку посвідчення, що не відповідає аналогічним документам, що знаходяться у офіційному обігу на території України в подальшому надіславши вказане посвідчення засобами поштового зв`язку ОСОБА_8 . Отримавши посвідчення водія від невстановленої особи, ОСОБА_8 почав його використовувати для підтвердження права керувати транспортними засобами певної категорії.

Крім того, ОСОБА_8 , 14.12.2022, приблизно о 12 годині 45 хвилин перебуваючи у приміщенні територіального сервісного центру №8045, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8, діючи з метою реалізації свого умислу на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , пред`явив дане посвідчення водія працівнику вказаного сервісного центру, достеменно знаючи, що даний документ підроблений.

В апеляційній скарзі захисник указав на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В поданій апеляційний скарзі захисником висловлено незгоду з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого та відповідно призначення останньому занадто суворого покарання з огляду на наступні обставини. Так, апелянтом обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначено про те, що як вбачається з обставин вилучення підробленого посвідчення водія, ОСОБА_8 не встиг його використати, оскільки під час перевірки в сервісному центрі МВС його дії не були доведені до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки були припинені працівниками поліції та вказане підроблене посвідчення ними було вилучено. Докази використання ОСОБА_8 підробленого посвідчення відсутні. Тобто, ОСОБА_8 умисел на використання підробленого документу не реалізував, оскільки на стадії замаху під час перевірки за автоматизованими базами сервісного центру МВС працівниками поліції встановлено, що воно підроблено та вилученого його, не надавши таким чином використати його обвинуваченому. Тобто, на переконання апелянта, дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно було кваліфікувати за ст. 15, ч. 3 ст. 358 КК України, та при призначенні покарання обвинуваченому суд повинен був керуватись вимогами ч. 1 ст. 68 КК України, чого останнім зроблено не було. Поряд з цим, апелянт зазначив, що призначене покарання обвинуваченому є занадто суворим, оскільки місцевими судом не було в повній мірі розглянуто питання щодо можливості призначення останньому більш м`якого покарання, а саме штрафу. На підтвердження своїх доводів апелянт, звернув увагу, на чисельну судову практику призначення покарання за аналогічні кримінальні проступки. Звернуто увагу захисником на і порушення права на захист обвинуваченого, оскільки ОСОБА_8 з 85 аркушів копій матеріалів дізнання надано лише 35, а його захиснику ОСОБА_9 40 аркушів, що стверджується розпискою наявною в матеріалах провадження, а також стороною обвинувачення не долучено до матеріалів провадження реєстр досудового розслідування про проведення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, чим грубо порушено п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, оскільки вимоги цієї норми розповсюджуються й на порядок спрощеного провадження кримінальних проступків. За наведених обставин, просив скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358та ч. 4 ст. 358 КК України.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 302 КПК України, підставою для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. При цьому слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до положень ч.2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається з вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2022р. розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 проводився в суді першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 381-382 КПК України, тобто в порядку спрощеного провадження.

При цьому з вироку щодо ОСОБА_8 вбачається, що він містить виклад тих же фактичних обставин, які були встановлені органом досудового розслідування. У мотивувальній частині вироку міститься формулювання обвинувачення, місце, час, спосіб вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, форма вини, мотиви вчинення правопорушення, стаття та її частина, що передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Крім того, суд також послався у вироку на заяву обвинуваченого ОСОБА_8 від 22 грудня 2022 року (а.с.73-75) щодо визнання ним своєї винуватості, де він висловлював згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, був ознайомлений з обмеженнями його прав на апеляційне оскарження та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. При цьому суд у вироку зазначив, що після вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, він дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальнихпроступків, знайшла своє підтвердження.

З таким висновком колегія суддів погоджується та вважає, що вирок щодо ОСОБА_8 є законним, ухваленимзгідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та вмотивованим, оскільки в ньому наведені належні і достатні мотиви й підстави його ухвалення, а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності та необгрунтованості вироку є безпідставними.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про те, що призначене покарання обвинуваченому є занадто суворим, оскільки місцевими судом не було в повній мірі розглянуто питання щодо можливості призначення останньому більш м`якого покарання, а саме штрафу.

Колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання, вважає, що воно відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та меті покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України. При цьому суд дійшов вірного висновку щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 вимог ст. 75 КК України.

Інші доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358та ч. 4 ст. 358 КК України та правильності призначеного йому покарання.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4