Дата документу 17.07.2023 Справа № 335/1972/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/1972/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1006/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула 17 липня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону НОМЕР_1 окремої механізованої бригади ВЧ НОМЕР_2 , не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_8 , знаючи про те, що для придбання вогнепальної зброї необхідно передбачений законом дозвіл, проходячи службу на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону НОМЕР_1 окремої механізованої бригади, у період з травня по серпень 2022 року, перебуваючи в районі с. Водяне Донецької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, бойову нарізну вогнепальну стрілецьку зброю автомат конструкції Калашникова зі складним прикладом, калібру 5,45x39 мм (АКС-74), заводський номер НОМЕР_3 .

Крім того, у той же період часу, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи в районі с. Водяне Донецької області, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав дві бойові ручні осколкові гранати промислового виробництва та бойові припаси, а саме: 90 бойових проміжних калібру 5,45x39, споряджених у три секторних коробчастих магазини автомату конструкції Калашникова калібру 5,45x39 мм, які 21.11.2022 року перевіз до м. Запоріжжя.

В подальшому, у той же період часу, але за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, ОСОБА_8 перевіз вказану вогнепальну зброю до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 05.11.2022 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, приблизно у середині липня 2022 року запропонував гр. ОСОБА_10 придбати вищевказану вогнепальну зброю та бойові припаси до неї за грошові кошти в сумі 20000 гривень.

Так, 01.11.2022 року ОСОБА_10 , будучі залученим до участі у контролі за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за вказівками ОСОБА_8 , перебуваючи в районі вул. Маяковського у м. Запоріжжя, передав останньому грошові кошти в сумі 4000 гривень у якості завдатку за придбання вищевказаної вогнепальної зброї - автомата конструкції Калашникова зі складним прикладом, калібру 5,45x39 (АКС-74), магазинів та боєприпасів до нього.

В подальшому, 04.11.2022 ОСОБА_10 , будучі залученим до участі у контролі за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за вказівками ОСОБА_8 , передав останньому грошові кошти в сумі 1600 гривень, шляхом переказу вказаних грошових коштів на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_4 , у якості завдатку за придбання вищевказаної вогнепальної зброї автомата конструкції Калашникова зі складним прикладом, калібру 5,45x39 мм (АКС-74), магазинів та боєприпасів до нього.

В подальшому, 05.11.2022 року, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи в районі гаражного кооперативу, розташованого по вул. Незалежної України у м. Запоріжжя, незаконно збув гр. ОСОБА_10 вищевказану вогнепальну зброю - автомат конструкції Калашникова зі складним прикладом, калібру 5,45x39 мм (АКС-74), отримавши при цьому від отримавши при цьому від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2000 гривень у рахунок вищевказаних 19 600 гривень за збут вказаної вогнепальної зброї. При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 , що останній має передати йому решту грошових коштів за збут вказаної вогнепальної зброї у розмірі 12 000 гривень, шляхом їх переказу на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_5 , а ОСОБА_8 в свою чергу передасть ОСОБА_10 обіцяні раніше магазини та боєприпаси до даного автомату згодом.

У цей же день, ОСОБА_10 , будучі залученим до участі у контролі за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за вказівками ОСОБА_8 , передав останньому грошові кошти в сумі 12000 гривень за придбання вищевказаної вогнепальної зброї, шляхом переказу вказаних грошових коштів на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_5 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 призначив ОСОБА_10 зустріч 21.11.2022 біля будівлі центрального міського відділу РАЦС у м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, буд. 2. Прибувши у відведене місце, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, збув ОСОБА_10 за отримані раніше вищевказані грошові кошти в сумі 19600 гривень 90 бойових проміжних патронів калібру 5,45x39 мм, призначених для стрільби автоматів конструкції Калашникова, споряджених у три секторні, коробчасті магазинами для автоматів системи Калашникова та дві бойові ручні осколкові гранати М67 промислового виготовлення.

Крім того, ОСОБА_8 , знаючи про те, що для придбання вогнепальної зброї необхідно передбачений законом дозвіл, проходячи службу на посаді стрільця стрілецько ю відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону НОМЕР_1 окремої механізованої бригади, у період з травня по серпень 2022 року, перебуваючи в районі с. Водяне Донецької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, бойову нарізну автоматичну вогнепальну стрілецьку зброю - ручний кулемет Калашникова, калібру 5,45x39 мм(РПК-74), заводський номер НОМЕР_6 , яку в подальшому перевіз до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 22.11.2022 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, приблизно у середині липня 2022 року запропонував гр. ОСОБА_10 придбати вищевказану вогнепальну зброю та бойові припаси до неї за грошові кошти в сумі 20000 гривень.

Так, 15.11.2022 ОСОБА_10 , будучі залученим до участі у контролі за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за вказівками ОСОБА_8 , передав останньому грошові кошти в сумі 4400 гривень, шляхом переказу вказаних грошових коштів на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_5 , у якості завдатку за придбання вищевказаної вогнепальної зброї ручного кулемету Калашникова, калібру 5,45x39 мм (РПК-74), заводський номер НОМЕР_6 .

В подальшому, 21.11.2022 ОСОБА_10 , будучі залученим до участі у контролі за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за вказівками ОСОБА_8 , під час особистої зустрічі з останнім, перебуваючи біля будівлі центрального міського відділу РАЦС у м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, буд. 2, передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 16000 гривень у якості завдатку за придбання вищевказаної вогнепальної зброї ручного кулемету Калашникова, калібру 5,45x39 мм (РПК-74), заводський номер НОМЕР_6 . При цьому ОСОБА_8 повідомив, що безпосередньо передасть дану вогнепальну зброю ОСОБА_10 під час особистої зустрічі 22.11.2022 року.

Так, 22.11.2022 року ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи без передбаченого законом дозволу, перебуваючи в районі будинку АДРЕСА_3 , незаконно збув гр. ОСОБА_10 вищевказану вогнепальну зброю ручного кулемету Калашникова, калібру 5,45x39 мм (РПК-74), заводський номер НОМЕР_6 за раніше отримані від ОСОБА_10 вищевказані грошові кошти в сумі 20 400 гривень.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2023 року:

ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК Українита йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а у разі продовження військової служби командиром військової частини, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а у разі продовження військової служби командира військової частини, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а у разі продовження військової служби командира військової частини.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування ОСОБА_8 покарання постановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22.11.2022 року по 28.11.2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_8 до набрання вироком чинності постановлено залишити без змін.

З моменту набрання вироком законної сили заставу, внесену у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 згідно з ухвалою слідчого судді Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2022 року (справа № 335/7433/22 провадження 1-кс/335/2786/2022) у сумі 124050 гривень постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_12 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів загальною вартістю, що складає 10760 гривень 46 копійок.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2022 року з вилученого 22.11.2022 року в ході обшуку автомобіля «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_7 майна, а саме мобільного телефону «Sаmsung» в корпусі золотого кольору в чохлі чорного кольору.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та звільнив останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Проте, мотивуючи свої висновки про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, суд не навів достатніх підстав для такого звільнення та не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме що ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи в районі с. Водяне Донецької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого бойову нарізну вогнепальну стрілецьку зброю, дві бойові ручні осколкові гранати промислового виробництва, 90 бойових проміжних калібру 5,45x39 та ручний кулемет Калашникова, калібру 5,45x39 мм, та в подальшому в три прийоми збув зазначену вогнепальну зброю та боєприпаси за грошові кошти. Зазначені дії ОСОБА_8 свідчать про систематичний характер вказаних дій, а також про свідому антисоціальну поведінку обвинуваченого та ігнорування законів України, його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що в умовах введеного в державі воєнного стану, наявності прямої загрози національній безпеці держави, коли від військовослужбовців особливо вимагається бути високо-дисциплінованими та мати високу моральну та патріотичну свідомість, призначення ОСОБА_8 покарання зі звільненням від його відбування, сприятиме поширенню вчинення аналогійних злочинів іншими військовослужбовцями. Така судова практика розгляду справ моделює негативну поведінку серед військовослужбовців та нівелює принцип невідворотності справедливого покарання за скоєння аналогічних правопорушень.

При цьому, суд першої інстанції лише зазначив обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , проте не навів переконливих доводів та мотивів про необхідність та можливість виправлення останнього без відбування покарання.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення. Вважає вирок законним та обґрунтованим.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити апеляційні вимоги.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували стосовно доводів та вимог апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора.

Перевіряючи доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання не повинно мати на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому, призначене покарання не повинно мати на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_8 покарання та звільнення від його відбування з випробуванням призначено із порушенням визначених законом загальних засад і є занадто м`яким.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом належним чином виконані вимоги ст.ст.50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, при цьому обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, місцевий суд переконався, що належні висновки для себе обвинувачений зробив.

Щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину судом першої інстанції віднесено до обставин, які пом`якшують покарання і ці обставини не оспорюються прокурором.

При цьому, суд першої інстанції врахував і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючої покарання обставини були зазначені і в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 , який погоджено із прокурором.

Слід зауважити, що призначене покарання ОСОБА_8 за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченеч.1 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки не оспорюється апелянтом.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставності звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів знаходить їх необґрунтованими.

Так, згідно ст.75 КК України, в редакції на час ухвалення вироку, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому погоджується з тим, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання без ізоляції ОСОБА_8 від суспільства, і правильно призначив йому покарання без його реального відбуття, обравши достатній розмір такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність, яке слід вважати законним та обґрунтованим.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відносно даних про особу винного, то вони мають оцінюватися судом, передусім, із точки зору можливості досягнення за допомогою, зокрема більш м`якого покарання поставлених перед ним цілей. Ці дані можуть бути як пов`язані, так і не пов`язані із вчиненим злочином: особа може позитивно характеризуватися з урахуванням її колишніх заслуг перед суспільством і державою (наявність нагород, позитивна характеристика за місцем проживання, роботи чи навчання тощо), а може позитивно виявити себе вже після вчинення злочину (допомога потерпілому, сумлінна праця та зразкова поведінка, добровільне відшкодування збитків тощо). Проте у всіх ситуаціях суд повинен встановити і вказати у вироку на такі дані про особу винного, які дають йому можливість дійти обґрунтованого припущення (висновку) про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України буде цілком достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Так, обґрунтовуючи призначене покарання, суд першої інстанції цілком вірно послався наінші відомості про особу обвинувачено, а саме те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, має сталі соціальні зв`язки через перебування в цивільному шлюбі, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, на спецобліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Взявши до уваги та належним чином оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті та про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням випробувального терміну тривалістю два роки.

Колегія суддів з законністю та справедливістю такого покарання погоджується, оскільки при його призначенні суд першої інстанції прийняв до уваги, правильно оцінив та достатньою мірою врахував всі обставини, що мають значення відповідно до закону, а призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на їх обґрунтування прокурор не посилається на будь-які обставини або докази, які не були відомі суду.

Отже, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що відомості про особу ОСОБА_8 , який не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є добровольцем, військовослужбовцем ЗСУ, брав безпосередню участь в антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у 2018 році, має подяки та грамоти від волонтерського центру «Солдатський привал», громадського об`єднання «Екокорпус», БО БФ «Об`єднання волонтерів Запоріжжя», ГО «Тризуб ден тал» (а.п.81-84), має захворювання пов`язане з проходженням військової служби (а.п.70), наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, ставлення обвинуваченого до скоєного - щире каяття останнього, визнання провини, відсутність тяжких наслідків - дають достатні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Також колегія суддів враховує і бажання обвинуваченого приймати в подальшому участь у захисті кордонів та суверенітету держави.

Сама по собі тяжкість вчиненого злочину та вчинення злочину в умовах воєнного стану, на чому базуються апеляційні вимоги, не може слугувати єдиною підставою для призначення покарання у його реальному вимірі, а застосований до ОСОБА_8 інститут звільнення від покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків є дієвим важелем для утримання від незаконних дій та доведення виправлення.

На думку колегії суддів, у своїй апеляційній скарзі прокурор не наводить переконливих доводів з приводу того, чому він вважає виправлення ОСОБА_8 неможливим без ізоляції його від суспільства, як не навів він їх і у межах апеляційного розгляду, а отже правильність висновків суду першої інстанції у цій частині не є спростованими.

Сукупність наведених вище обставин свідчить про можливість виправлення ОСОБА_8 і без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою, що спонукатиме стриманню протиправної поведінки з боку обвинуваченого.

Призначене покарання з застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України відповідатиме принципам справедливості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для перевиховання обвинуваченого і недопущення вчинення ним нових злочинів, тобто досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Вагомих, переконливих та очевидних обставин на користь доводів прокурора про несправедливість покарання, з огляду на особу обвинуваченого та його відношення до скоєного, відсутність тяжких наслідків для оточуючих, колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає що прокурор не навів виключних та переконливих даних, які б засвідчували невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, а також недоцільність звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробування, що обумовлює відхилення апеляційних доводів та вимог.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4