Справа № 387/756/23
провадження № 1-кс/405/2212/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому клопотання слідчого СВ ВП №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2023 року №0000109 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, офіційно непрацюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 30.06.2023 року до Ленінського районного суду м. Кіровограда передано на розгляд клопотання слідчого СВ ВП №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 погодженого з начальником Добровеличківського відділення Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідності до автоматизованого розподілу вказане вище клопотання передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що протягом 2023 року (точного часу та дати слідством не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав у невстановлений спосіб, подрібнену речовину зеленого кольору канабіс, з метою подальшого збуту та умисно зберігав її за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконний збут наркотичних засобів 04.02.2023, за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , в обумовленому місці, збув останньому паперовий згорток, в якому знаходилася подрібнена речовина зеленого кольору канабіс.

В подальшому ОСОБА_7 цього ж дня прибув в особистих справах в смт. Добровеличківка, Новоукраїнського району, де перебуваючи на вул. Центральній, був зупинений працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення. Під час поверхневого огляду ОСОБА_7 , видав згорток паперу, в якому знаходилася подрібнена речовина зеленого кольору, яку було вилучено за результатами проведеного огляду місця події від 04.02.2023.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/112-23/1500-НЗПРАП від 10.04.2022, надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якої заборонено. Маса канабісу, перерахунку на суху речовину, становить 0,49 грама.

Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 , у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що протягом 2023 року (точного часу та дати слідством не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав у невстановлений спосіб, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, з метою подальшого збуту та умисно зберігав її за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового слідства 02 червня 2023 року з участю працівників СКП ВП № 2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, проведено оперативну закупку, в результаті якої ОСОБА_8 , добровільно видав два пакунки з фольги та паперу з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку останній придбав за грошові кошти в обумовленому місці у ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта № СЕ-19/112-23/5255-НЗПРАП від 07.06.2023 надана на дослідження речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено. Загальна маса PVP, становить 0,04 грама.

Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 , у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що протягом 2023 року (точного часу та дати слідством не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав у невстановлений спосіб, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, з метою подальшого збуту та умисно зберігав її за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового слідства 28 червня 2023 року в період з 14.50 годин по 16.37 годин слідчим СВ ВП № 2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області на підставі ухвали слідчого судді Добровеличківського районного суду, був проведений обшук у домоволодінні де фактично проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого в першому відділенні «барсетки» ОСОБА_4 , яка знаходилась на столі в прихожій кімнаті будинку, виявлено та вилучено 6 (шість) згортків з паперу та фольги з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку ОСОБА_4 зберігав з метою збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/112-23/6150-НЗПРАП надана на дослідження вище вказана речовина, є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено. Загальна маса PVP, становить 0,218 грама.

Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 , у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, психотропних речовин, вчиненому повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий в клопотанні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід - тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав на незадовільний стан здоров`я.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000109 від 01.03.2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст.307 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області (а.к. 5).

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 30.06.2023 року клопотання слідчого СВ ВП №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000109 від 01.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда (а.к. 47-48).

28.06.2023о 16 годині 40 хвилини ОСОБА_4 було затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України (а.к.28-29)

29.06.2023 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру:

- у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 307 КК України;

- у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України (а.к. 32-35).

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Щодо обґрунтованості підозри:

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом допиту свідка (а.к. 7-8), протоколом допиту свідка (а.к. 13-14), висновком експерта (а.к. 16-18), протоколом обшуку (а.к. 21-22), повідомленням про підозру (а.к. 32-35) та іншими матеріалами.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обгрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартліпротии Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на данному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі « Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 постійної роботи та джерела доходів, особистого житла, міцних соціальних зв`язків не має, проживає у будинку, який належить його матері, не одружений.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачене ч. 2 ст. 307 КК України за класифікацією статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення якого передбачає можливість покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України за класифікацією статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення якого передбачає можливість покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні прокурора обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, які підтверджують його вину у вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів, так як підозрюваний особисто знайомий зі свідками, тому вказані обставини дають підстави вважати, що підозрюваний може знову незаконно впливати на вказану категорію осіб, з метою зміни чи відмови від наданих показів.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Також, слідчим у клопотанні про продовження запобіжного заходу та прокурором у судовому засіданні з розгляду даного клопотання доведено наявність ризиків передбачених п.п. 4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити слідство в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити вчинення даного кримінального правопорушення, враховуючи кількість вчинених епізодів та те, що органом досудового розслідування буде вирішуватись питання про погодження повідомлення підозрюваному нової підозри у вчиненні збуту наркотичних засобів повторно.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5ч.1 ст. 177 КК України.

Таким чином, під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_4 та ризики, передбаченого п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому слідчий суддя, оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та неможливість запобігання наявному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Разом з тим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, як того вимагають положення ст. 178 КПК України.

Щодо доводів підозрюваного щодо його стану здоров`я, слідчий суддя відзначає, що на підтвердження факту наявних захворювань у підозрюваного та потребою у його лікуванні, сторона захисту не надала належних доказів.

Окрім того, слідчий суддя відмічає, що медична частина державної установи виконання покарань забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження слідчого судді у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 його суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про його особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя приходить до висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_4 як альтернативу, застави в розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в саме: прибувати до слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Саме такий розмір застави та зазначені вище обов`язки у разі її внесення, на думку слідчого судді, не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, тяжкості злочинів, що інкримінуються підозрюваному, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку підозрюваного під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання підозрюваним обов`язків (вказаний висновок відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).

Окремо слід зауважити, що на підставі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Таким чином, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючи даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 днів. З урахуванням зазначеного клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 16 год. 40 хв. 28.06.2023 до 16 год. 40 хв. 26.08.2023.

Визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 214 720 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі №0000109 від 01.03.2023.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 в строк до 26.08.2023 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 16 год. 40 хв. 26.08.2023.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9