Справа №642/1599/23
Провадження №1-кп/642/195/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 05.02.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Харків, Харківської області, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку, з середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений 08.11.2018 р. Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.71 ч.4 ст.81 КК України, до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.05.2021 року за ухвалою Харківського районного суду Харківської області умовно достроково не відбутий строк 8 місяців 28 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год.30 хв., 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжився, у зв?язку із військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, та неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, останній раз вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі на 3 роки і 3 місяці, в силу ч.1 ст.71 ч.4 ст.81 КК України частину приєднано до невідбутого строку за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.04.2015 року до 3 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.05.2021 року за ухвалою Харківського районного суду Харківської області умовно достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів, на шлях виправлення не встав та знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення - злочин за наступних обставин.

Так, 04.02.2023 року ОСОБА_4 близько 04:30 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , в якій зареєстрована та мешкає потерпіла ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку, помітив, що на безіменному пальці правої руки одягнута золота обручка з маркуванням 500 проби, загальною вагою 2,96 г, яка перебувала у користуванні та на мочках вух потерпілої ОСОБА_5 застебнуті 2 золоті сережки, з маркуванням 585 проби, загальною вагою 2,27 г, у вигляді передньої частини на півкулі по задній частині із закрутками, які перебували у користуванні.

Після чого, діючи повторно з прямим умислом в умовах воєнного стану, спрямованим на таємне викрадення чужого майна з корисливого мотиву, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 спала в кімнаті, через незачинені двері зайшов до її кімнати, після чого таємно, шляхом вільного доступу викрав з безіменного пальця правої руки потерпілої обручку із золота маркуванням 500 проби, загальною вагою 2,96 г, яка перебувала у користуванні, вартістю 3848 гривень та 2 золоті сережки, які були застебнуті на мочках вух останньої з маркуванням 585 проби, загальною вагою 2,27 г, у вигляді передньої напівкулі по задній частині із закрутками, які перебували у користуванні, вартістю 3518 гривень 50 копійок, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 160 М від 08.02.2023, які належать потерпілій особі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину скрився та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерплій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7366,50 грн.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та його правову кваліфікацію не оспорює, у вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану повторно.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово судимий, останній раз засуджений 08.11.2018 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.71 ч.4 ст.81 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців, звільнений 13.05.2021 року за ухвалою Харківського районного суду Харківської області умовно достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч.1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, кількість епізодів злочинних діянь (1 (один) епізод крадіжки), наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_6 від 27.02.2023 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», який продовжено на час розгляду кримінального провадження.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27.02.2023.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного суду, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Таким чином, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, суд вважає за необхідне врахувати це у своєму рішенні, тобто у строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 строк перебування під вартою з дня фактичного затримання - 27.02.2023 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в ході розгляду в суді при розгляді даного кримінального провадження, а тому з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає доцільним запобіжний захід, застосований до обвинуваченого у вигліді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи №160 М від 08.02.2023 у розмірі 566,31 грн.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4 ст.174 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 08.02.2023 року по справі №642/567/23 (провадження №1-кс/642/286/23) накладено арешт на речові докази по справі. У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100,124, 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобтоз 27 лютого 2023 року.

Стягнути зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведену судово-товарознавчу експертизу №160 М від 08.02.2023 у розмірі 566,31(п`ятсот шістдесят шість грн. 31 коп.) грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 08.02.2023 року по справі №642/567/23 (провадження №1-кс/642/286/23) на 2 золоті сережки у вигляді передньої частини на півкулі по задній частині із закрутками у кольорі жовтого металу, касовий чек ІД 35197205 ломбарду «Свіжа копійка», договір №3 від 04.02.2023 на обручку на загальну суму 3180 грн. - після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази по справі:

- 2 золоті сережки у вигляді передньої частини на півкулі по задній частині із закрутками у кольорі жовтого металу, обручку з маркуванням 500 проби, загальною вагою 2,96 гр. у кольорі жовтого металу, які перебувають у камері зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області - після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

- касовий чек ІД 35197205 ломбарду «Свіжа копійка», договір №3 від 04.02.2023 на обручку на загальну суму 3180 грн. - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1