Справа №522/9413/23
Провадження №1-кп/522/2132/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 04.05.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2009 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 12.04.2013 звільнився по відбуттю строку покарання;

- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України до покарання, у виді 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна; 09.09.2022 року звільнився по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2023 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на перехресті вулиць Преображенської та Привозної в м. Одесі, діючи умисно, на ґрунті неприязних стосунків, які склались із потерпілим ОСОБА_4 , в процесі словесного конфлікту із останнім, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів в обличчя потерпілого, спричинивши останньому, згідно із висновком експерта № 569 від 11.05.2023 року тілесні ушкодження у вигляді синців голови, які як кожен окремо, так і в сукупності мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком.

Положеннями ч.2,3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без його участі.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до якої останній також погоджується із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. ст. 381-382 КПК України.

Розглянувши обвинувальний акт, перевіривши долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснює адвокат ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, зареєстрований та фактично проживає в м. Одесі, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, раніше судимий, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачену ст. 66 КК України, суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку та активно сприяв розкриттю кримінального проступку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачену ст. 67 КК України, суд враховує рецидив злочинів.

За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, визначено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Згідно ч. 1 ст. 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 53 КК України,розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Відповідно до відомостей зазначених в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований. Враховуючи відсутність даних про наявність у обвинуваченого офіційного джерела доходу суд приходить висновку про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу та виправних робіт.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення має бути законим і справедливим. Законність покарання означає, що покарання повинно бути призначено згідно вимог кримінального закону, справедливість покарання визначається принципом домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного та враховуючи обставини проступку, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_3 , передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт на строк двісті годин.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертиз, відсутні та цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 56, 65, 125 КК України, ст. 100, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, на строк двісті годин, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначається органом місцевого самоврядування.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження, не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати за вказаним кримінальним провадженням, відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_6