Провадження №: 1-кп/752/1253/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002283 від 26 вересня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Києві, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, працюючого підсобним робітником в Національний музей народної архітектури та побуту України,маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

У ОСОБА_3 26 вересня 2022 року о 12:18, у з зв`язку з поганим самопочуттям дружини та тим, що він не зміг викликати їй швидку медичну допомогу, з метою привернення до себе уваги і прискорення виклику екстрених служб, виник прямий, раптовий умисел на здійснення завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, тобто на вчинення дій, які загрожують загибеллю людини чи іншими тяжкими наслідками, шляхом поширення неправдивих відомостей, що створюють обстановку загального страху.

Так, у перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у вищевказаному місці та у вищевказаний час, ОСОБА_3 зі свого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 здійснив повідомлення оператору гарячої лінії «102» міста Києва про намір здійснити вибух у будинку за адресою свого проживання, хоча він точно і достовірно знав, що поширена ним інформація є неправдивою, розумів, що таке повідомлення порушує громадську безпеку, а також усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки у виді шкоди громадській безпеці.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КК України передбачено кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказала на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Захисник не заперечував проти доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. З урахуванням віку обвинуваченого, повного визнання вини, щирого каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробування з іспитовим строком, тривалістю 1 рік.

Обвинувачений підтримав захисника. Вказав, що повністю визнає свою вину, розкаюється у вчиненому, злочин вчинив у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що в день вчинення кримінального правопорушення його колишня дружина, яка хворіла, не відповідала на телефонні дзвінки. Він приїхав з роботи на таксі, застав дружину непритомною, викликав швидку. Після приїзду швидкої лікарі оглянули дружину, проте відмовили у її госпіталізації. Рішення лікарів про відмову у госпіталізації викликало у нього обурення, тому він після вживання алкогольних напоїв, з метою привернення уваги до ситуації, яка склалася, по телефону на лінію «102» здійснив завідомо неправдиве повідомлення про намір здійснити підрив будинку, у якому він проживає. Також повідомив, що приблизно через десять днів після вказаної події його колишня дружина померла.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, сприяння слідству, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

7.Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває,за місцем проживання скарг на нього не надходило, повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити мінімальне покарання у межах санкції ч. 1 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі.

Разом із тим, враховуючи пенсійний вік обвинуваченого, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, обставини, які стали причиною вчинення ним правопорушення, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Xiomi Redmi», чорного кольору, з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 , - конфіскувати в дохід держави.

оптичні диски з аудіозаписами телефонної розмови обвинуваченого залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 3020,48 грн за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-22/44126-ВЗ від 14 листопада 2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1