Справа № 376/2626/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4641/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Сквирського районного суду Київської області перебувають матеріали кримінальних проваджень № 0000163 від 08.10.2022р. , №0000049 від 13.02.2023р. по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.4 ст. 185 КК України

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, обґрунтовуючи існуванням ризиків, які на даний час не зменшились.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 17 вересня 2023 року включно. Розмір застави, визначений ухвалою суду від 02.03.2023р. в сумі 107360 грн., залишено без змін.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою послався на ті обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, в тому і числі тяжкого умисного злочину, раніше неодноразово судимий, в т.ч. за аналогічне кримінальне правопорушення, в межах даного кримінального провадження він обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, у зв`язку з чим у випадку визнання його винуватим покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України у вигляді позбавлення волі, та врахував особу обвинуваченого, який офіційно не працював, офіційних джерел доходу не мав, що свідчить про те, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність відбуття покарання у разі доведеності його вини, може переховуватися від суду, та впливати на свідків, потерпілих.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час з 22:00 год. до 07:00 год.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що заявлені ризики є безпідставними, оскільки жодних дій направлених на переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, перешкоджанню іншим чином, він не взмозі вчинити через незадовільний стан свого здоров`я. Вважає, що судом не взято до уваги наявність у нього хронічних захворювань, наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків: цивільної дружини, малолітнього сина, які перебували на його утриманні.

Вказує, що суддя не надав належної уваги тим обставинам, що потерпілий ОСОБА_7 подав до суду відмову від обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, а свідок ОСОБА_8 померла, а тому вказані обставини свідчать про можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, захисник та обвинувачений повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Наявність у обвинуваченого цивільної дружини, малолітнього сина, постійного місця проживання не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про незадовільний стан здоров`я були предметом дослідження судом першої інстанції, який не знайшов обставин, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого в умовах перебування під вартою. Із зазначеним висновком суду колегія суддів погоджується, оскільки даних про його спростування апелянтом не наведено.

Посилання обвинуваченого на відмову потерпілого ОСОБА_7 від обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України та смерті свідка ОСОБА_8 правильності висновку суду не спростовують, мають перевірятися судом при розгляді висунутого обвинувачення по суті і не заперечують існування заявлених прокурором ризиків.

Судове рішення є достатнім чином мотивованим та обґрунтованим, тому відсутні підстави вважати його таким, що ухвалене без дотримання вимог ст. 370 КПК України.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: