ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17882/21

Провадження № 11-кп/4820/441/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2023 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 липня 2023 року включно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001085 від 16.03.2020 р., -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року за результатами розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченому за ст. 189 ч. 2, ст. 199 ч. 2, ст. 255-1 ч. 1 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченому за ст. 199 ч. 2, ст. 307 ч. 2 КК України продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 липня 2023 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення. Атому, з урахуванням ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, у яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , осіб обвинувачених, тяжкості можливого покарання у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти ризикам, визначеним у ст.177 КПК України. З урахуванням цих обставин, суд визнав доцільним продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року в частині продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу скасувати, обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, поєднаний із обов`язком носити електронний засіб контролю.

Вважав, що ухвала суду в частині продовження дії запобіжного заходу підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінально - процесуального закону.

Зокрема, посилався на те, що ризики, наведені у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , не підтверджені жодними доказами. А тому, прокурор не довів, що наведені ним обставини виправдовують подальше тримання його під вартою.

Стверджував, що ОСОБА_6 перебуває у шлюбі та спільно проживає із ОСОБА_11 , яка має офіційне та постійне місце роботи, що дає можливість їй утримувати сім`ю, тому вважає спростованим ризик про продовження злочинної діяльності ОСОБА_6 через відсутність у останнього роботи.

Крім того, у разі обрання запобіжного заходу - домашнього арешту, поєднаного із носінням електронного засобу контролю, позбавить можливості реального пересування ОСОБА_6 територією України, оскільки працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просив замінити обраний йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, або «пробаційний нагляд» (законопроект № 9185 від 05.04.2023 року).

Оскаржену ухвалу вважає незаконною.

Під час розгляду справи суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки не взяв до уваги його клопотання про заміну обраного йому запобіжного заходу на більш м`який.

Суд не врахував, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, прокурор не довів наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а тому таке клопотання задоволенню не підлягало.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені та їх захисники підтримали подані апеляційні скарги, а прокурор заперечив проти їх задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Виходячи з положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту, колегія суддів вважає, що суд, з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 у співучасті з іншими обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст.199, ч.1 ст.255-1 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 2 ст. 199 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України. Санкції інкримінованих їм правопорушень передбачають покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна. Закінчити судовий розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливо. Виходячи з пояснень учасників апеляційного перегляду провадження, по справі здійснюється судове слідство, у межах визначеного судом порядку та обсягу доказів проводиться допит свідків, допит обвинувачених також ще проведено не було. З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що ризик незаконного впливу згідно ст. 177 КПК України на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, враховуючи їх авторитет у кримінальному середовищі, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню з боку обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не зменшилися та об`єктивно продовжують існувати. Враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності вини обвинувачених в інкримінованих злочинах, колегія суддів вважає реальним і ризик їх переховування від суду.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.06.13 року за ст. 115 ч.2 п.12 КК України, звільнився з місць позбавлення волі 20.01.16 року. Як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочинів в період не знятої та не погашеної судимості, легальних джерел існування не мають, тому колегія суддів вважає, що існує ризик продовження ними злочинної діяльності.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поряд з наведеними національними нормами кримінально-процесуального закону, регламентуючими обрання та продовження судом виду запобіжного заходу особі, колегія суддів керується і Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст.2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи право на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Зокрема, за усталеною практикою ЕСПЛ суди мають визнавати основним джерелом права при вирішення питання про запобіжний захід ст. 5 Конвенції, за якою кожному гарантується право на особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи , крім випадків та у межах процедури передбаченої законом. Такі випадки охоплюються законним арештом за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після її вчинення. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Пріоритетність та загальна значущість норм Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практики ЄСПЛ закріплена і в принципі законності, визначеному в ст. 9 КПК України в редакції 2012 року, за якою в пріоритеті застосовуються положення відповідного міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, кримінально - процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Питання законності обрання, особам, що знаходяться під контролем правоохоронців запобіжного заходу в виді тримання під вартою, його тривалості та правових аспектів утримання особи під вартою в Україні неодноразово порушувалось в рішеннях ЄСПЛ, зокрема «Харченко проти України» 10.02.11 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.11 року та ін.

У світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням специфіки та кількості інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_13 злочинів, з урахуванням значної кількості обвинувачених, тривале тримання під їх вартою у даному випадку колегія суддів вважає виправданим.

Доводи апеляційних скарг щодо відсутності обґрунтування неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , спростовуються матеріалами кримінального провадження. Судом першої інстанції, як і колегією суддів апеляційної інстанції розглядалась можливість обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, однак з огляду на сукупність наявних в провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування до обвинувачених іншого, менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, не забезпечить належної їх процесуальної поведінки на даній стадії судового розгляду.

Посилання ОСОБА_5 на необхідність застосування до нього такого запобіжного заходу як «апробаційний нагляд» на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 176 КПК України визначено вичерпний перелік запобіжних заходів, які можуть бути застосовані до особи, а саме: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Отже, Кримінальний процесуальний кодекс не передбачає такого виду запобіжного заходу як пробаційний нагляд.

Що стосується твердження ОСОБА_5 про те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не відповідає вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України, то таке є необґрунтованими та спростовується змістом самого клопотання, з якого вбачається, що таке в повній мірі відповідає вимогам наведеного Закону.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407,422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2023 року щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 03.07.23 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3