ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358, щодо

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано стосовно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 13 серпня 2023 рокуіз визначенням застави у 15000000 (п`ятнадцять мільйонів) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність обгрунтованої підзори ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; чинити протиправний вплив на свідків та інших підозрюваних; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а також неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, суспільний інтерес, всі обставини справи, роль підозрюваної в злочинній організації, матеріальне становище та її соціальні зв`язки, вважав за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків передбачених п.п.8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що обов`язковою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, але слідчий не зазначив та не надав суду жодного доказу в розумінні ст.84 КПК України на підтвердження наявності п`яти ризиків, зазначених ним у клопотанні. Фактично слідчий обмежився формальним переліченням можливих ризиків без їх доведеності та зробив свої припущення, які не ґрунтуються на відповідних доказах. До того ж всі ризики, вказані у клопотанні слідчого, повністю усуваються застосуванням такого запобіжного заходу як домашній арешт із носінням засобу електронного спостереження. Обмеження волі має здійснюватися судом обережно, відповідно до принципу презумпції невинуватості та з урахуванням дотримання балансу між правами конкретної особи та інтересами суспільства. Крім того, застава у розмірі п`ятнадцять мільйонів гривень не відповідає матеріальному становищу підозрюваної, що має наслідком безальтернативного тримання підозрюваної під вартою. Таким чином на цей час існують усі підстави для визнання ухвали слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000358 від 30 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.204, ч.3 ст.209, ч.3 ст.362, ч.1 ст.366 КК України.

15 червня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, що виразилося в незаконному виготовленні пального, зберіганні з метою збуту, збуті незаконного виготовленого пального, вчиненому в складі організованої групи, виступаючи виконавцем; використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, та вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування, походження такого майна особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчиненому повторно, в особливо великому розмірі, вчинене в складі злочинної організації, виступаючи виконавцем; несанкціонованій зміні інформації, що обробляється електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї, вчинені повторно, організованою групою, виступаючи виконавцем; складанні, видачі службовою особою завідомо не правдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо не правдивих відомостей, вчинене в складі злочинної організації, виступаючи виконавцем.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами негласних слідчих розшукових дій про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , протоколами негласних слідчих розшукових дій про результати спостереження за місцем та річчю, висновком за результатами проведення комплексної судової експертизи з дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів, товарознавчої та економічної експертизи №3349/3739/3794-3802/3803-3821 від 23 лютого 2023 року, висновком за результатами проведення судової економічної експертизи №СЕ-19/104-23/7875-ЕК від 27 березня 2023 року, висновком за результатами проведення судової економічної експертизи №СЕ-19/104-23/7887-ЕК від 28 березня 2023 року, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_8 могла вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України.

Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваної виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорій умисних нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а тому, будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованих їй злочинів та покарання, яке загрожує їй у разі визнання винуватою, існує реальний ризик того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

При цьому, слідчий суддя також врахував дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, обіймає посаду заступника директора товариства з обмеженою відповідальністю, має постійне місце реєстрації та проживання, незаміжня, має на утриманні повнолітнього сина студента.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_8 ,та даних про особу підозрюваної, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження (обставини та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, відомості про вік та стан здоров`я підозрюваного, соціальні зв`язки), що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику її переховування та впливу на свідків, а також можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Крім того, слідчим суддею було встановлено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, на наявність якого вказує те, що підозрювана, могла накопичити фінансові ресурси та інші цінності, з використанням яких остання може чинити протиправний вплив на свідків та інших підозрюваних, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях.

Також, на наявність ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст.177 КПК України, вказує те, що досудове розслідування триває та наразі не встановлено всіх учасників злочинної групи, підозрювана перебуваючи на волі зможе вказівками та порадами сприяти ухиленню від відповідальності інших учасників злочинного об`єднання, при цьому підозрювана приймала активну участь у злочинній організації та у злочинах, вчинюваних злочинною організацією систематично, протягом тривалого часу, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Зазначені ризики додатково обґрунтовуються й тим, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, при цьому оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваної під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки під час апеляційного перегляду не знайшов свого підтвердження ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення події кримінального правопорушення, разом з тим при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування інших обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлена наявність ризиків, визначених п.п.1,3-5 ч.1 ст.177 КПК України, при цьому будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Щодо посилання захисника на необгрунтованість підозри, слід зазначити, що зазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій підозрюваного, надання оцінки чому, відповідно кримінального процесуального закону, відбувається на іншій стадії кримінального провадження, а саме, при ухваленні судового рішення по суті справи.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.

Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді в частині визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи скарги сторони захисту щодо непомірності розміру застави обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

З викладеної норми слідує, що метою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є те, що у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, внесені грошові кошти будуть стягнені в дохід держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що принцип верховенства права є однією з основ демократичного суспільства, притаманною всім статтям Конвенції (справа «Ісмаїлов проти Росії», пункт 31).

Невід`ємним елементом зазначеного принципу, який також є однією із загальних засад кримінального провадження, є пропорційність. Зокрема, це підтверджується абзацом 3 підпунктом 2.2. пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що така пропорційність обов`язково має застосовуватися судом при вирішенні питання щодо суми застави, яку у разі наявності відповідних підстав у порядку ч.8 ст. 182 КПК України слід звернути в дохід держави.

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що в цілях ст.14 Конвенції різниця у поводженні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розсудливого виправдання, не переслідує законної мети і якщо запропоновані засоби не є пропорційними до переслідуваної мети (справа «Карлгайнц Шмідт проти Німеччини»).

У рішенні у справі «Істоміна проти України» від 13 січня 2022 року ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання, тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

У рішенні у справі «Гафа проти Мальти» від 22 травня 2018 року ЄСПЛ зазначив, що гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого.

Тому суд вважає, що у разі виникнення підстав для застосування судом ч.8 ст.182 КПК України має бути дотриманий принцип пропорційності, який є невід`ємною складовою верховенства права.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави до підозрюваної ОСОБА_8 застосовувався з метою запобігання п`яти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, в той же час ризик того, що підозрювана ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення події кримінального правопорушення, наразі перестав існувати, оскільки під час апеляційного перегляду встановлено, що на даний час органом досудового розслідування було проведено обшуки за місцем діяльності ТОВ Павлоградський нафтопереробний завод та вилучено певні речі та документи.

З огляду на те, що застосування до підозрюваної ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави мало стимулюючий характер дотримання покладених на неї обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що у зв`язку з виключенням одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, застосування суми застави, визначеної оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року, буде явно не пропорційним, а отже несправедливим у розумінні ст.1 Першого Протоколу та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, враховуючи кількість покладених на підозрювану ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та їх співвідношення з існуючими наразі ризиками їх невиконання, а також особу підозрюваної, незаміжня, має на утриманні повнолітнього сина студента ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається в Університеті митної справи та фінансів на денній формі навчання, її майновий стан, який було встановлено під час апеляційного перегляду, апеляційний суд вважає, що розмір застави на цій стадії кримінального провадження слід зменшити, а саме до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень, що на переконання апеляційного суду, відповідатиме критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить справедливий баланс інтересів особи та суспільства, а тому не суперечитиме статті 1 Першого Протоколу та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 ,про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до13 серпня 2023 року.

Визначити підозрюваній ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805200 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_8 на період дії цього запобіжного заходу процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4