ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1321/23 Справа № 204/7129/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2023 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 09 липня 2023 року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування.

Слідчим суддею визнано доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, які є безпосередніми очевидцями подій та надають викривальні показання щодо підозрюваного; знищення, спотворення будь-яких речей і документів; вчинення іншого кримінального правопорушення, та вказано про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який у неповнолітньому віці вчинив особливо тяжкий злочин, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та обставини, характер скоєного злочину з застосуванням насильства, слідчий суддя визнав за необхідне не визначити заставу.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не надано належних доказів заявлених ризиків, а саме незаконного впливу на свідків та здійснення спроб переховування, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вказує на порушення права на захист неповнолітнього підозрюваного, оскільки після затримання в порядку ст. 208 КПК України, законного представника та центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги було повідомлено за значним спливом часу, о 10-00 годині 11 травня 2023 року.

Вважає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, який є особою неповнолітнього віку, навчається на третьому курсі Межівського професійно-технічного училища, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, у зв`язку з чим альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Вказує на неврахування слідчим суддею показань свідка ОСОБА_10 , яка зазначила, що ОСОБА_11 повідомив їй, що саме він, а не ОСОБА_7 , пирнув потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, а також законного представника неповнолітнього, які, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, в тому числі: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні 0000281 (а.с.7); протоколом огляду місця події від 11 травня 2023 (а.с. 17-21); лікарським свідоцтвом про смерть №226 від 11 травня 2023 року, яким констатовано смерть ОСОБА_12 , причиною якої є колото-різане поранення грудної клітини, яке проникає у праву плевральну та черевну порожнини з пошкодженням печінки (а.с.22); протоколами допитів свідків від 11 травня 2023 року: ОСОБА_13 , який вказав, що 10 травня 2023 року ОСОБА_14 (підозрюваний) наносив удари по тулубу його брату, після чого в його руках він побачив ніж з жовтою рукояткою та останній водив ножем в області грудної клітини потерпілого, на прохання зупинитися не реагував (а.с. 24-28); ОСОБА_15 , який вказав, що 10 травня 2023 року разом зі своєї цивільною дружиною та її синами ОСОБА_16 та ОСОБА_14 перебував вдома, де близько 21:00 години до них прийшли троє хлопців: ОСОБА_14 (підозрюваний), ОСОБА_17 та третього по імені не не знає, між ОСОБА_14 та потерпілими виникла сварка, було чутно звуки ударів, після чого через 20 -30 хв. до його кімнати зайшов ОСОБА_17 та попросив перекис, коли вийшли з дружиною з кімнати то побачили ОСОБА_16 , лежачого на підлозі з ножовим пораненням (а.с.29-34); ОСОБА_18 надала аналогічні показання (а.с.34-38); неповнолітнього ОСОБА_19 , який вказав, що 10 травня 2023 року між ОСОБА_16 (потерпілим) та ОСОБА_20 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_14 наносив останньому удари по тулубу, у свідка з собою був рибацький ніж, який ОСОБА_14 в нього відібрав та завдав ним удар у правий бік ОСОБА_16 , після чого кинув його на підлогу (а.с.41-44); неповнолітнього свідка ОСОБА_21 , який вказав на ОСОБА_22 , як особу, яка нанесла ножове поранення потерпілому (а.с. 45-48), що в своїй сукупності свідчить про вірогідну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи сторони захисту щодо кваліфікації дій підозрюваного, допустимості зібраних доказів підлягають оцінці у межах вирішення обвинувачення по суті та на даному етапі не спростовують обгрунтованості підозри.

Посилання захисника на показання свідка ОСОБА_10 колегія суддів не вважає переконливими, оскільки остання не була безпосереднім очевидцем події, а її показання зводяться до того, що інша особа повідомила їй по нанесення удару ножем потерпілому не підозрюваним, а ОСОБА_23 . Таким чином, дані показання, з урахуванням наявності інших доказів, які прямо вказують на ОСОБА_7 як особу, що вчинила розслідуваний злочин, не спростовують обгрунтованості підозри.

Також є правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Судом апеляційної інстанції враховується, що ОСОБА_7 офіційно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території найближеної до проведення активних бойових дій, через що ризик переховування останнього на тимчасово окупованих територіях та неявки до суду у разі перебування на волі є особливо вагомим.

Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато 11 травня 2023 року та органу слідства необхідно провести ряд слідчих дій та експертиз за участю підозрюваного, беручи до уваги, що потерпіла та свідки надають викривальні показання щодо ОСОБА_7 , ризик незаконного впливу на них є обґрунтованим.

Про особливу вагомість цього ризику свідчить те, що обвинувачений небезпідставно підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а саме у тому, що він, з`явившись до потерпілого з метою з`ясування стосунків, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, наніс останньому декілька ударів в область обличчя, спричинивши йому тілесні ушкодження, після чого наніс потерпілому удар ножем у життєво важливу область печінки, від якого настала смерть останнього. Наведене дозволяє грунтовно припускати, що ОСОБА_7 зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, до життя та здоров`я інших осіб, і є особою зухвалою і схильною до застосування фізичного насильства у власних інтересах.

Суд апеляційної інстанції враховує відомості про особу підозрюваного, який є особою молодого віку, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, навчається на третьому курсі Межівського ПТУ, раніше не судимий, дані щодо позитивних характеристик за місцем навчання та проживання в матеріалах справи відсутні, та, не погоджуючись із апеляційними доводами, вважає, що вказані відомості у сукупності не дають достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на вказані положення закону, беручи до уваги, що підозрюваний вчинив злочин проти життя та здоров`я особи з застосуванням насильства, колегія суддів вважає правильним незастосування слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу.

Доводи захисника щодо порушення права на захист під затримання підозрюваного не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вони не спростовують обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , наявності та вагомості ризиків, встановлених щодо нього, та інших обставин, що стали підставою для застосування до цього підозрюваного виключного запобіжного заходу.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін,

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4