Справа № 487/3801/23
Провадження № 1-кс/487/2484/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.09.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000106, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий nретього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.09.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000106, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва до підозрюваної ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваної запобіжного заходу спливає 31.07.2023, однак завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо у зв`язку із значною кількістю процесуальних та слідчих дій, які потребують проведення та завершення. Ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. З урахуванням викладеного, прокурор просив продовжити стосовно підозрюваної строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити

Захисник та підозрюваний у судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.09.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000106.

Досудовим розслідуванням установлено, що в жовтні 2022 року у мешканця с. Висунськ Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення від реалізації психотропних речовин.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону, а також діяльності з культивування та використання рослин, включених до списку № 3 таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтею 15 цього Закону.

Відповідно до таблиці I, списку № 2 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року, до особливо небезпечних психотропних речовини, обіг яких заборонено відноситься, зокрема, «PVP».

Так, ОСОБА_5 розуміючи, що обіг наркотичних засобів на території України заборонено, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, діючи з корисливих мотивів, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці незаконно придбав у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину «PVP».

24 жовтня 2022 року ОСОБА_5 з метою здійснення збуту особливо небезпечної психотропної речовини надав військовослужбовцю ОСОБА_7 , номер банківської картки № НОМЕР_1 на яку останній через платіжний термінал «IBOX» переказав 2000 гривень.

В подальшому, а саме 25 жовтня 2022 року о 12 год. 29 хв., ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут особливо небезпечної психотропної речовини, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час контролю за вчиненням злочину, умисно, незаконно, за 2000 гривень передав військовослужбовцю ОСОБА_7 , який був задіяний в проведенні контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, прозорий zip-пакет у якому містилась кристалічна порошкоподібна речовина синього кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено «PVP», масою 0,57538 г.

В період часу з 12 год. 34 хв. по 12 год. 55 хв. 25 жовтня 2022 року, військовослужбовець ОСОБА_7 , добровільно видав придбану ним у ОСОБА_5 кристалічну порошкоподібну речовину синього кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,57538 г.

01.05.2023 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 липня 2023 року включно.

Постановою керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 31.07.2023.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.06.2023 року було продовжено до 31.07.2023 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.07.2023 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, а саме: до 30.09.2023 року включно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, даними: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2022; рапорту ст. о/у ВОР ХУ ДВБ НПУ від 02.09.2022; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 08.09.2022; протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 25.10.2022; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 08.09.2022; протоколу проведення НС(Р)Д контроль за вчиненням злочину від 26.10.2022; протоколу проведення НС(Р)Д аудіо та відеоконтролю особи від 11.11.2022; висновку експерта №СЕ-19/108/13034-НЗРАП від 02.11.2022; протоколу огляду від 25.10.2022 (огляд переписки у м.т. закупника та підозрюваного); протоколу огляду (видача грошових коштів для проведення НС(Р)Д) від 24.10.2022; протоколу огляду (видача грошових коштів для проведення НС(Р)Д) від 24.10.2022; протоколу огляду (видача закупником психотропної речовини після проведення НС(Р)Д) від 25.10.2022.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. 2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 307 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженою у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, пов`язаного із незаконним придбанням та зберіганням особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, дає підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність так як у нього, у разі обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, зникнуть перешкоди для продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове слідство до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (31.07.2023 року) неможливо, оскільки необхідно: здійснити тимчасовий доступ до інформації що містить банківську таємницю у АТ «Універсалбанк» м. Київ; здійснити тимчасовий доступ до інформації що містить банківську таємницю у АТ КБ «ПриватБанк» м. Миколаїв; здійснити тимчасовий доступ до інформації (матеріалів к/п) у СУ ГУНП в Миколаївській області; здійснити огляд вилученої інформації з метою співставлення руху грошових коштів між фігурантами та отримання додаткового підтвердження матеріалів НС(Р)Д щодо взаємозв`язків між підозрюваними та особою яка є організатором діяльності зі збуту психотропної речовини, які ще не повідомлено про підозру; отримати висновки 4 фізико-хімічних експертиз за об`єктами вилученими під час проведення обшуків у фігурантів провадження та інших осіб причетність яких перевіряється; отримати висновок 2 балістичних експертиз за об`єктами вилученими під час проведення обшуків у фігурантів провадження; зняти грифи таємності з документів що стали підставою для проведення НС(Р)Д; з урахуванням отриманої інформації, за наявності відповідних правових підстав, скласти повідомлення про підозру ОСОБА_10 та повідомлення про нову підозру ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , за ч. 3 ст. 307 КК України з кваліфікаційною ознакою вчинені організованою групою, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у проведені яких виникне під час досудового розслідування кримінального провадження.

Відомості, які будуть отримані в результаті здійснення перелічених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, дозволять отримати докази, які можуть бути використані під час судового розгляду, забезпечать всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Провести раніше вищевказані слідчі дії не виявилось можливим у зв`язку з проведенням великої кількості слідчих та інших процесуальних дій, тривалістю та послідовністю їх проведення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий судді враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1996 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 неодружений, дітей не має, на утриманні в нього нікого не перебуває, офіційне джерело доходу відсутнє. ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, за яким не проживає, а також тимчасове місце мешкання, за яким проживає один за усною домовленістю із господарем. Підозрюваний має середню освіту, повідомлень про підозру у вчиненні іншого правопорушення не має. ОСОБА_5 раніше засуджувався 28.05.2015 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 15.11.2016 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням норм ст.ст. 69, 71 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений із Вознесенської ВК №72 Миколаївської області 19.05.2022 року у зв`язку із відбуттям строку покарання.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. За вказаних вище обставин, обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, на чому наголошувала сторона захисту, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового слідства підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Заперечення, надані стороною захисту, зазначеного висновку суду не спростовують з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 25.09.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 31.07.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1