Справа № 243/1213/23
Провадження № 1-кп/243/531/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні дистанційно за допомогою відео конференції з використанням власних технічних засобів на підставі наказу Голови суду № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року: кримінальне провадження № 0000305 від 09 вересня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, інвалідом не являється, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження підсудне Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Підстав для прийняття рішень передбачених п. п. 1 - 4 ч. 3 ст. 314 КПК України не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду судом визначено дату та місце проведення судового засідання, з`ясовано, що слід здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, з`ясоване питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Питання про складання досудової доповіді не вирішується, оскільки ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що відносно обвинуваченого під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На адресу суду від прокурора надійшло клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту прокурор обґрунтував ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від суду. Даний ризик ґрунтується на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Знаючи про наслідки своїх протиправних дій, ОСОБА_5 може вчинити дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності і переховування від суду. Наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування. Переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України. Слід врахувати, що ОСОБА_5 , будучи фізично здоровою особою офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, а отже у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Вищевикладені обставити свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від суду.

2) вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик обумовлений тим, що обвинувачений ОСОБА_5 маючи можливість залишати житло з високою ймовірністю продовжить свою злочинну діяльність та вчинить нові злочини, пов`язані з незаконним придбанням наркотичних засобів та психотропних речовин, так як останній перебуває на обліку у лікаря-нарколога у зв`язку із вживанням наркотичних речовин, а також раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 309 КК України, на теперішній час він обвинувачується у чиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України. Слід також врахувати, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та постійного джерела доходу не має, а тому є підстави вважати, що для задоволення соціальних потреб зможе вчинити інший корисливий злочин.

В судовому засіданні прокурор призначити кримінальне провадження до судового розгляду та підтримав своє клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували стовно призначення до судового розгляду вказаного кримінального провадження та клопотання прокурора.

Заслухавши думку всіх учасників судового засідання, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд дійшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 9 КПК України - суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Ст. 6 Конституції України закріплює положення, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Крім того, положення ст.19 Конституції України наголошує на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до засад державної політики України в галузі прав людини, затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1999 року №757-XIV, обмеженість свободи держави, її органів і посадових осіб визнається відповідно до принципу, згідно з яким дозволено лише те, що прямо передбачається законом.

Запобіжні заходи є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, вони мають застосовуватися з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому, зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодекс , чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність; нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд зазначає, що ризиками про які було зазначено прокурором у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, проте, ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є єдиною підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки при вирішенні вказаного питання, окрім цих обставин, суд приймає до уваги й інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, суд вважає реальним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від суду, в тому числі покинути територію України.

Суд погоджується, що має місце ризик, у виді можливості вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що останній перебуває на обліку у лікаря-нарколога у зв`язку із вживанням наркотичних речовин, а також раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 309 КК України, також у ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки.

Запобіжні заходи - це сукупність превентивних заходів забезпечення кримінального провадження, які спрямовані на забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, засудженого через певне обмеження їхніх особистих прав.

Згідно з юридичною позицією Конституційного Суду України, викладеною в Рішенні від 19 жовтня 2009 року N 26-рп/2009, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України); встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Право на свободу є невід`ємним та невідчужуваним конституційним правом людини і передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо; це право означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність; нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З матеріалів справи у відповідності до ст. 12 КК України вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав лю-дини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права.

Згідно до ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої пі-дозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наяв-ність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанніЯкщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Заслухавши думку всіх учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який ніде не працює та немає стабільного джерела доходів, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 309 КК України, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором у клопотанні та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, зокрема ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

На думку суду, обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем мешкання в певний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Також, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків, які загрожують життю обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194-196, 331, 372 КПК України, колегія судів,-

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, прийняти до провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні дистанційно за допомогою власних технічних засобів у режимі відео конференції зі Слов`янським міськрайонним судом Донецької області на 11 годину 30 хвилин 13 червня 2023 року.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в рамках кримінального провадження № 0000305 від 09 вересня 2022 року - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяця, тобто з 15.05.2023 року до 15.07.2023 року включно, заборонивши останньому залишати своє місце фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та не відлучатися із населеного пункту кожної доби, починаючи з 20:00 години до 15:00 години наступної доби, без дозволу суду, окрім як шляхом евакуації через небезпеку для життя та перебування в укритті під час повітряної тривоги.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому перебуває останній, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Відділ поліції № 4 (м. Слов`янськ) Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області.

Копію ухвали направити до Відділу поліції № 4 (м. Слов`янськ) Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області для виконання та контролю за виконанням обвинуваченим ОСОБА_5 умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1