Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/729/23
Провадження № 1-кп/506/63/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023смт Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Окни Одеської області, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2023 року за №0000206, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомихайлівка, Красноокнянського району, Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, з середньою базовою освітою, непрацюючого, особи з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

29.05.2023 близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не маючи можливості ними керувати, прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , без будь-якого дозволу вирішив незаконно проникнути до житла останнього.

В цей же день та час, ОСОБА_3 , не усвідомлюючи протиправність своїх дій, не передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і їх настання, не маючи на те законних підстав, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, та не дозволяється проникнення до житла чи іншого володіння, без будь-якого дозволу, всупереч волі власника, шляхом застосування сили, пошкодивши замикальний пристрій вхідних дверей, проник до приміщення веранди будинку ОСОБА_7 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де перебував приблизно 5 хвилин в полі зору власника вказаного приміщення.

Внаслідок суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_3 , порушив недоторканість житла, що перебуває у власності ОСОБА_7 .

В подальшому, 29.05.2023 близько 21 години 30 хвилини, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не маючи можливості ними керувати, в приміщенні веранди будинку ОСОБА_7 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, вирішив нанести останньому тілесні ушкодження невизначеного обсягу.

В цей же день та час, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні веранди будинку ОСОБА_7 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, не усвідомлюючи свої дії, не передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та їх настання, наніс ОСОБА_7 , три удари кулаком правої руки в область обличчя та два удари правою ногою в область тулуба, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді саден правої гомілки, правої щоки, правої надбрівної дуги, синця брючної стінки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми діями скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України.

ОСОБА_3 , у судовому засіданні зазначив, що час, місце та спосіб вчинення ним суспільно небезпечних діянь, описаних у клопотанні, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , а також захисник ОСОБА_6 не заперечували проти застосування заходів медичного характеру, однак просили призначити інший - більш м`який вид даних заходів.

Потерпілий, повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просив провести розгляд у його відсутність.

Вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечних діянь, викладених у клопотанні, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.05.2023 року та 02.06.2023 року (а.п.32, 62-63);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.05.2023 року (а.п. 37);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.06.2023 року (а.п.68);

- протоколом огляду місця події від 30.05.2023 року та фото таблицями до нього (а.п. 39-46);

- висновком експерта № 90 від 05.06.2023 року, згідно з яким у гр. ОСОБА_7 , 1965 р.н. були виявлені ушкодження, у виді садна правої гомілки, правої щоки, правої надбрівної дуги та синець брючної стінки, котрі відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.п. 51);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.06.2023 року та фото таблицями до нього, за участю потерпілого ОСОБА_7 (а.п. 53-57);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.06.2023 року та фото таблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_8 (а.п. 58-61);

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 253 від 20.06.2023 року ОСОБА_3 , під час вчинення інкримінованого йому діяння, виявляв клінічні ознаки вродженого недоумства у вигляді «Легкої розумової відсталості із значними порушеннями поведінки, які вимагають догляду та лікувальних заходів» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Р70.1» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду) з судомними нападами середньої частоти. В силу ступеня виразності розладів в інтелектуальній та емоційно-вольовій сферах (недостатня здатність до інтелектуального та вольового контролю над своєю поведінкою), ОСОБА_3 не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також виявляє клінічні ознаки вродженого недоумства у вигляді «Легкої розумової відсталості із значними порушеннями поведінки, які вимагають догляду та лікувальних заходів» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Р70.1» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду) з судомними нападами середньої частоти. В силу вираженості емоційно-вольових розладів, недостатньої здатності до інтелектуального та вольового контролю над своєю поведінкою, ОСОБА_3 не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. З урахуванням ступеня наявного розумового недорозвинення, низького контролю над своєю поведінкою, схильністю до алкоголізації, суїцидальних дій, формування стійкого асоціального стилю поведінки, повторного вчинення суспільно - небезпечного діяння, ступеня суспільної небезпеки кримінального правопорушення, в якому він підозрюється на теперішній час, а також за своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги (відповідно до ст. 92 КК України) (а.п.80-86).

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази у їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження у судовому засіданні, суд вважає, що зазначені суспільно небезпечні діяння підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла, та ч.1 ст.125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження, які вчинив ОСОБА_3 у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а у силу ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Суд не бере до уваги твердження сторони захисту щодо необхідності застування іншого виду заходів медичного характеру, оскільки це не підтверджено ніякими доказами, також стороною захисту не спростовано ніяким чином висновок судово-психіатричного експерта, згідно якої зазначено, що ОСОБА_3 потребує поміщення у спеціальний лікувальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги.

Також не можна погодитися з доводами щодо наявності у ОСОБА_3 дитини, з котрою у нього міцні родинні зв`язки, оскільки, як особисто повідомив останній, у свідоцтві про народження дитини він не зазначений як батько, крім того, документів щодо наявності у ОСОБА_3 дітей стороною захисту також не надано, більш того, згідно довідки Маяківського старостиного округу №6, у останнього ніяких родичів немає (а.п.103). Не заслуговують на увагу доводи щодо наявності у ОСОБА_3 у власності будинку, за збереження якого він опікується, оскільки це також спростовується характеристикою (а.п.89), згідно якої зазначено, що ОСОБА_3 власним житлом не володіє.

За приписами п.5 ч.1 ст.513 КПК у разі необхідності застосування примусових заходів медичного характеру обов`язок визначати їх вид покладено саме на суд, який відповідно до положень вказаних раніше норм має керуватися такими критеріями: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб).

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 253 від 20.06.2023 року незважаючи на те, що ОСОБА_3 перебував під наглядом лікаря-психіатра, згідно з даними амбулаторної карти спеціаліста відвідував нерегулярно, як і нерегулярно приймав рекомендоване підтримуюче лікування. Постійної роботи не мав, на життя заробляв випадковими заробітками, не був орієнтовний на дотримання загальноприйнятих норм і форм поведінки в суспільстві, був схильний до алкоголізації. Також, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння наносив собі самоушкодження, які також спричиняв собі перед виникненням судомних нападів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинених суспільно небезпечних діянь підстави для застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, відносно ОСОБА_3 , відсутні, у зв`язку з чим погоджується з позицією прокурора та задовольняє клопотання у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі ст. 19, ст. 92, ст. 93, ст. 94 КК України, керуючись ст.ст. 395, 505, 512, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2023 року за №0000206, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, зберігати у матеріалах судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Красноокнянський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

Повний текст ухвали проголошено 20.07.2023 року о 16 годині 00 хвилин.

СуддяОСОБА_1