Справа № 183/3163/22
№ 1-кп/183/685/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, відомості по якому внесені до ЄРДР 24.06.2022 року за № 0000275, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, заступника командира бойової машини - командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за місцем дислокації військової частини, не судимого, -

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч.4 ст.402 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її на посаді заступника командира бойової машини - командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником,близько 17 годин 00 хвилин 20 травня 2022 року, перебуваючи у м. Лисичанськ Луганської області отримавши від заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 законний усний наказ вибути до місця розташування батальйону у АДРЕСА_2 , для забезпечення виконання поставленого завдання підрозділу, де він повинен був виконувати обов`язки по несенню військової служби, здійснювати охорону і оборону визначених позицій, а також забезпечувати відбиття атак противника, з метою недопущення прориву російсько-окупаційними військами у визначеному районі,діючи з прямим умислом, на відмову від несення обов`язків військової служби, самовільно залишив територію місця базування підрозділу в АДРЕСА_2 та убув до АДРЕСА_3 , де перебував до 26 червня 2022 року, при цьому ОСОБА_3 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району в АДРЕСА_2 з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення наказу командира, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язків військової служби.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_3 , за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України - відмові від несення обов`язків військової служби, вчиненій в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свою злочинну діяльність молодший сержант

ОСОБА_3 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді заступника командира бойової машини - командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, приблизно о 13.00 годині 26 травня 2022 року, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 та приблизно о 17.00 годин 26 травня 2022 року, перебуваючи у приміщенні адміністративної будівлі Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил за адресою: АДРЕСА_3 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 вибути до місця розташування КСП батальйону військової частини НОМЕР_1 до АДРЕСА_2 та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_3 , за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокорі, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.

22.05.2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_3 під час судового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 2 ст. 402 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України, щиро каятися.

Сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_3 остаточного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених та ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі: за ч. 4 ст. 409 КК України, строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 402 КК України строком на 2 роки; на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 2 роки. На підставі ст. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на 2 роки службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення, зарахувати строк тримання під вартою з 25.05.2022 року по 23.07.2022 року.

В судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд в судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання ОСОБА_3 винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 409 КК України, як відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану та за ч. 4 ст. 402 КК України - непокорі, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначеними ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, визнання винуватості та бажання продовжити військову службу для захисту суверенітету та територіальної цілісності України.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 , військовослужбовець, за місцем служби та проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України, відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, ст. 69 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.05.2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 409 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 1 рік;

- ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 2 роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на 2 роки службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

В строк відбування покарання призначеного ОСОБА_3 , зарахувати строк тримання під вартою з 25.05.2022 року по 23.07.2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1