Ухвала

про залишення скарги без руху

20 липня 2023 року

м. Київ

справа № 947/5058/21

провадження № 51-3435 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на судове рішення (судові рішення) щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року клопотання захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі задоволено, звільнено ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК), на підставі статті 49 КК.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005735 від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 закрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року змінено, абзац 2 резолютивної частини ухвали викладено в наступній редакції: «Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК».

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 не погоджується з судовим рішенням (судовими рішеннями) щодо ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Частиною 1 статті 424 КПК передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Відтак, з огляду на положення частини 1 статті 424 КПК, предметом перегляду суду касаційної інстанції в цьому випадку може бути ухвала Київського районного судум. Одеси від 16 березня 2023 року та ухвала Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 , або тільки ухвала Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Як убачається зі змісту долучених до касаційної скарги судових рішень, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року була предметом перегляду Одеського апеляційного суду, за результатами якого 26 квітня 2023 року була постановлена ухвала.

Проте, у своїй касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 вказує, що касаційна скарга подана на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року, однак в мотивувальній частині скарги зазначає, що в рішеннях судів першої та апеляційної інстанції спостерігаються істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при цьому долучає до касаційної скарги копію ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року та копію ухвали Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 , проте просить скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції, чим допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.

Крім цього, з огляду на положення статті 436 КПК, така вимога до суду касаційної інстанції не є конкретною, оскільки потерпілий ОСОБА_4 не зазначає, яке судове рішення (судові рішення), на його думку, слід скасувати, при цьому не зазначає, в суді першої чи апеляційної інстанції необхідно призначити новий розгляд.

Вказане позбавляє суд касаційної інстанції можливості визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду касаційної скарги потерпілого.

Крім того, у відповідності до положень, передбачених статтею 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак посилаючись у своїй касаційній скарзі на те, що судами першої та апеляційної інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, потерпілий ОСОБА_4 не вказує у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судового рішення (судових рішень), які, на його думку, допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, та не зазначає, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з наведенням конкретних доказів і аргументів на обґрунтування кожної позиції.

Таким чином, недодержання потерпілим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду потерпілим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

Крім того, необхідно звернути увагу, що відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на судове рішення (судові рішення) щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3