В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 16.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей 2009 та 2011 року народження, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В період часу з травня 2022 року по вересень 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 був мобілізований на службу до військової частини № НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 та в подальшому проходив службу в зоні бойових дій. Під час проходження служби та при виконанні службових обов`язків, останній мав доступ до вибухових речовин та вибухових пристроїв.

ОСОБА_4 , проходячи службу у вищевказаний період, та у невстановлений час, привласнив дві ручні осколкові гранати РГД-5, які для себе він визначив як бойові припаси. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, усвідомлюючи, що привласнені ним ручні споряджені, осколкові гранати РГД-5, та уніфікований запал ручних гранат, які являються вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, взяв дві гранати та уніфікований запал ручних гранат, які помістив до своєї сумки, тим самим, без передбаченого законом дозволу придбав вибухові речовини та вибуховий пристрій. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вибухових речовин та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 по звільненню з військової служби перевіз гранати та запал до місця свого постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому залишив на зберігання в кімнаті свого будинку, тим самим незаконно переніс та розпочав зберігати незаконно придбані ним вибухові речовини та вибухові пристрої.

15.12.2022 року близько 21 години 00 хвилин в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 на ґрунті тривалого вживання алкогольних напоїв влаштував сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , взяв до рук одну з незаконно придбаних ручних осколкових гранат РГД-5, та почав погрожувати покінчити життя самогубством, шляхом само-підриву.

16.12.2022 року у період з 00 години 30 хвилин по 01 годину 00 хвилин, слідчим СВ ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, в ході проведення огляду території домоволодіння та будинку по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , на території подвір`я було виявлено та вилучено дві споряджені корпуси ручної, осколкові, наступальні гранати РГД-5 та уніфікований запал ручної гранати модернізований типу УЗРГМ-2, які належать до категорії вибухових речовин та вибухових пристроїв.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину по ст. 263 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що він був мобілізований на службу до військової частини № НОМЕР_1 , потім він знаходився в зоні бойових дій та звідтіля привіз додому дві гранати. Він з зони бойових дій потратив до шпиталю, гранати були в його особистих речах в рюкзаку. Коли повернувся додому, то вже там і побачив гранати. Гранати брав просто так. В скоєному розкаюється.

Крім показань самого обвинуваченого, провина ОСОБА_4 в скоєні описаного кримінального правопорушення підтверджується і іншими перевіреними судом доказами.

Згідно протоколу огляду від 16.12.2022 року було проведено огляд домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду було виявлено та вилучено предмети, схожі на гранату РГД-5, корпус гранати РГД 5 та запал до гранати.

Згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-22/40335-ВТХ від 27.12.2022 року надані на дослідження предмети в спец. пакетах № SUD1133190, № SUD 1133191 являються конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме: двома спорядженими корпусами ручної, осколкової, наступальної гранати РГД -5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху. Надані на дослідження предмети в спец. пакетах № SUD1133138, № SUD1133139, № SUD1133140, являються трьома уніфікованими запалами ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання вибухових речовин, вибухових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання не перебуває на обліку в медичних установах, має 2 групу інвалідності з 27.02.2023 року, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2011 та 2009 року народження, з місця проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність, вперше притягається до кримінальної відповідальності, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

В досудовій доповіді, складеній представником персоналу органу пробації від 08.03.2023 року вказано, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 148 від 14.03.2023 року ОСОБА_4 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше й виявляє в теперішній час розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного генезу (травма головного мозку, хронічна алкогольна інтоксикація). Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи думку прокурора, обставини вчинення злочину та його наслідки, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходе до висновку про те, що виправлення обвинуваченого є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводилась судова вибухово-технічна експертиза № СЕ-19/104-22/40335-ВТХ від 27.12.2022 року, вартістю 755,12 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 755 грн. 12 коп. на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі два предмета, схожі на бойові гранати, три предмета, схожі на запали до бойових гранат та металеве кільце, які передані до камери зберігання речових доказів ВП № 1 - знищити.

Запобіжний захід під час судового розгляду відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-22/40335-ВТХ від 27.12.2022 року в сумі 755 грн. 12 коп.

Речові докази по справі: два предмета, схожі на бойові гранати, три предмета, схожі на запали до бойових гранат та металеве кільце, які передані до камери зберігання речових доказів ВП № 1 - знищити.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1