Справа № 372/1925/23
Провадження 1-кс-934/23
ухвала

Іменем України

28 липня 2023 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області звернулася до суду із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0000048 від 09.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 08.03.2023 на адресу Обухівської окружної прокуратури надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що під час слухання цивільної справи в суді ОСОБА_5 надала суду підроблені документи, а саме довідку ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 07.12.2021 та ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 08.12.2021 №313.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 , пояснив, що йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_3 розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_5 щодо визнання спільного проживання та поділу мого майна. В подальшому адвокат ОСОБА_4 ознайомився з позовом та скинув ОСОБА_4 копії матеріалів позову, серед яких були дві довідки з ОСББ про те, що ОСОБА_4 нібито спільно мешкав з ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_6 за двома адресами, а саме у кв. АДРЕСА_1 у період часу з травня 2014 року по грудень 2018 року та у кв. АДРЕСА_2 у період часу з січня 2014 року по серпень 2017 року.

ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_5 та її чоловіка він знає з 2012 року, проте ОСОБА_4 ніколи не мешкав з ОСОБА_5 та її сином, тільки іноді приходив до неї в гості. Свідок ОСОБА_4 дійсно мешкав з листопада 2014 року по серпень 2017 року у кв. АДРЕСА_2 , яка належить його другу ОСОБА_7 , проте у вказаній квартирі він мешкав самостійно. ОСОБА_5 декілька разів приїжджала до ОСОБА_4 в гості, у них були дружні та іноді інтимні відносини, які тривали з кінця 2014 року по 2016 рік, але зустрічі були епізодичними. ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_5 також мешкала у кв. АДРЕСА_2 , проте в інший період часу, а саме з кінця 2013 року до травня 2014 року.

Також ОСОБА_4 пояснив, що з травня 2014 року ОСОБА_5 розпочала мешкати у своїй квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 пояснив, що він ніколи не мешкав з нею та її сином за адресою кв. АДРЕСА_1 , але іноді приїжджав до неї в гості. Крім того, наприкінці жовтня 2017 року ОСОБА_4 розпочав відносини з його теперішньою дружиною ОСОБА_8 , з якою розпочав мешкати разом з січня 2018 року за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, ОСОБА_4 не міг мешкати з ОСОБА_5 до грудня 2018 року у кв. АДРЕСА_1 , тому що в той час він проживав зі своєю майбутньою дружиною у с. Ходосівка Київської області.

Крім того, ОСОБА_4 з 2011 року по травень 2014 року був прокурором Коропського району Чернігівської області та постійно мешкав у м. Короп. В подальшому 28.05.2014 його призначено заступником прокурора міста Чернігова, де він працював до 13.11.2014. В той період часу ОСОБА_4 мешкав у місті Чернігів за адресою: АДРЕСА_4 . Вказана інформація повністю підтверджується наданими з боку ОСОБА_4 наказами про призначення останнього на вищевказані посади.

Свідок ОСОБА_4 на підтвердження вищевказаної інформації надав копію ухвали ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.01.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття загального позовного провадження у цивільній справі №372/2920/22 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Покази ОСОБА_4 повністю підтверджують допитані свідки, а саме дружина ОСОБА_9 , яка підтвердила, що з жовтня 2017 року розпочала відносини з ОСОБА_4 . В січні 2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 розпочали мешкати разом за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, ОСОБА_4 не міг мешкати з ОСОБА_5 до грудня 2018 року у кв. АДРЕСА_1 , тому що в той час він проживав зі свідком ОСОБА_8 у с. Ходосівка Київської області.

Допитаний свідок ОСОБА_10 також підтвердив факт проживання ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , з 2017 року.

Допитана у якості свідка ОСОБА_11 , яка будучі головою ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » видала довідку, згідно з якою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та її син нібито мешкали разом у кв. АДРЕСА_2 у період часу з січня 2014 року по серпень 2017 року, пояснила наступне.

08.12.2021 громадянка ОСОБА_5 прийшла до кабінету ОСОБА_11 , який знаходиться між 2 та 3 під`їздом по АДРЕСА_5 та написала заяву, що просить надати довідку про підтвердження її місця проживання, а також надала копію свого паспорта. В своїй заяві ОСОБА_5 зазначила, що вказана довідка повинна підтвердити факт спільного проживання з ОСОБА_6 , 2005р.н. та ОСОБА_4 , 1984р.н. у період часу з січня 2014 по серпень 2017 року за адресою кв. АДРЕСА_2 . Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 не повідомляла її з якою метою їй необхідна ця довідка та як в подальшому вона буде її використовувати.

ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_5 , що для отримання відповідної довідки необхідно скласти Акт обстеження, який повинні підписати 3 сусідів, які по суті і підтверджують факт проживання за відповідною адресою її та осіб, яких ОСОБА_5 зазначила у своїй заяві.

08.12.2021 було складено Акт обстеження, який був підписаний комісією у складі ОСОБА_11 , як голови правління та 3 сусідами, які мешкали у вказаному будинку, а саме ОСОБА_12 (квартира АДРЕСА_6 ), ОСОБА_13 (квартира АДРЕСА_7 ), ОСОБА_14 (квартира АДРЕСА_8 ). Вищевказані сусіди своїми підписами підтвердили факт проживання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за вищевказаною адресою у період часу з січня 2014 по серпень 2017 року включно. Сусіди, які постави підписи в Акті обстеження візуально знайомі ОСОБА_11 , вони мешкали за вищевказаними квартирами у будинку АДРЕСА_5 , проти підписи вказані сусіди ставили без її присутності.

В подальшому на підставі вказаного Акту обстеження від 08.12.2021 ОСОБА_11 видала довідку №383 від 08.12.2021, в якій зазначила, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 дійсно мешкають за адресою: АДРЕСА_9 згідно Акту обстеження.

Крім того, ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надало оригінал Акту обстеження №65 від 08.12.2021 для долучення до матеріалів кримінального провадження, а також заяву ОСОБА_5 та копію її паспорта.

Допитана у якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що у грудні 2021 року до її квартири постукала невідома жінка, яку вона бачила вперше. Ця жінка пояснила, що їй потрібно підтвердити факт її проживання у кв. АДРЕСА_10 і попросила підписати відповідний акт. Про необхідність підтвердити факт мешкання разом з нею дитини та чоловіка вона взагалі не зазначала. Крім того, остання не повідомляла про який період часу йде мова, тобто ОСОБА_13 зрозуміла, що жінка підтверджує факт свого проживання станом на грудень 2021 року. ОСОБА_13 погодилась підписати той акт, тому що рахувала, що ця жінка дійсно мешкає у тій квартирі, просто вона її не зустрічала. Коли ОСОБА_13 підписувала акт, вона не запам`ятала чи були там вже підписи інших сусідів та чи зазначалось там про її спільне проживання з ОСОБА_4 та сином ОСОБА_6 з січня 2014 року по серпень 2017 року включно, вказаний акт ОСОБА_13 взагалі не читала, бігло глянула та поставила підпис. Даний акт ОСОБА_13 підписувала біля дверей до своєї квартири, у кв. АДРЕСА_10 вона ніколи не заходила та її не обстежувала. ОСОБА_13 зазначила, що не знає власників кв. АДРЕСА_10 та тих хто проживав у цій квартирі з 2014 по теперішній час.

Аналогічні покази надала свідок ОСОБА_12 , підпис якої також стоїть у вищевказаному Акті обстеження №65 від 08.12.2021.

Допитана у якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що приблизно наприкінці 2014 року познайомилась з ОСОБА_4 . На той час ОСОБА_15 мешкала у АДРЕСА_11 . ОСОБА_4 був її сусідом, він мешкав на 3 поверсі вказаного будинку у кв. АДРЕСА_10 , а ОСОБА_15 на 9 поверсі вказаного будинку. В той час між ОСОБА_15 та ОСОБА_4 розпочались відносини і ОСОБА_15 часто бувала у нього вдома. ОСОБА_4 мешкав один, постійно працював та приїзжав додому ввечері, а вранці їхав на роботу. ОСОБА_4 мешкав за вказаною адресою десь до серпня 2017 року. В подальшому у 2020 році квартиру в якій мешкав ОСОБА_4 винаймала мама ОСОБА_15 .

Факт самостійного мешкання ОСОБА_4 у кв. АДРЕСА_2 також підтвердив свідок ОСОБА_16 , який мешкав у цьому будинку у кв. АДРЕСА_12 та підтримував дружні стосунки з останнім.

Крім того, допитана у якості свідка ОСОБА_17 , яка мешкала з 2014 року у будинку АДРЕСА_5 та працювала консьєржем у будинку, також надала покази, що ОСОБА_4 самостійно мешкав з листопада 2014 року по 2017 рік у кв. АДРЕСА_2 та у той час зустрічався с ОСОБА_15 . Свідок ОСОБА_17 часто бачила ОСОБА_4 з ОСОБА_15 , коли останні гуляли разом біля вказаного будинку.

Допитана у якості свідка ОСОБА_18 пояснила, що працює у сім`ї ОСОБА_19 протягом 13 років, у якості хатньої робітниці. Так, починаючи з восени 2014 року остання раз на тиждень прибирала кв. АДРЕСА_2 , де в той час мешкав ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_18 підтвердила, що ОСОБА_4 мешкав у вказаній квартирі самостійно, речей жінки чи дитини ОСОБА_18 ніколи не бачила у квартирі. В подальшому, коли ОСОБА_4 у 2017 році переїхав до АДРЕСА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_8 , остання продовжила працювати хатньою робітницею вже за вказаною адресою до 2022 року.

Допитаний, у якості свідка ОСОБА_20 , пояснив, що з квітня 2014 року працював водієм ОСОБА_21 , яка є матерію ОСОБА_4 та з восени 2014 року часто приїжджав до ОСОБА_4 у кв. АДРЕСА_2 , привозив останньому їжу, яку передавала його мати, кормив кішку поки останній був на роботі, мав ключі від вказаної квартири та підтвердив факт самостійного проживання в ній ОСОБА_4 . В кінці 2017 року свідок ОСОБА_20 допомагав ОСОБА_4 з переїздом до АДРЕСА_3 , де останній розпочав мешкати.

Враховуючи викладене, досудовим розслідуванням встановлено, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 поставили свої підписи у акті обстеження №65 від 08.12.2021, без обстеження вищевказаної квартири та без перевірки факту проживання у вказаній квартирі ОСОБА_5 з ОСОБА_4 . В подальшому, керуючись вказаним актом обстеження квартири АДРЕСА_2 , якій містить недостовірні відомості щодо спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_11 внесла недостовірні відомості у довідку ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 08.12.2021 №313, яку в подальшому ОСОБА_5 використала у якості доказу спільного проживання з ОСОБА_4 при подачі позовної заяви до суду з метою поділу майна ОСОБА_4 , незважаючи на той факт, що ОСОБА_5 взагалі ніколи не проживала спільно з ОСОБА_4 , що в свою чергу підтверджують допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 .

Крім того, у якості доказу спільного проживання з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 також надала до суду разом з позовною заявою довідку ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 07.12.2021, яка була видана головою ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_22 . Вказана довідка нібито підтверджує факт спільного проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та її сина у кв. АДРЕСА_1 у період часу з травня 2014 року по грудень 2018 року, проте враховуючи те, що інформація у вказаній довідки спростовується показами вищевказаних свідків, зрозуміло що вказана довідка також містить недостовірну інформацію.

Враховуючи викладене, ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 для отримання вищевказаних документів в порядку ст. 93 КПК України, однак районний суд відмовив у наданні вищевказаних документів та зазначив про необхідність звернення до суду з тимчасовим доступом до вказаних документів в порядку визначеному Главою 15 КПК України.

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, просила розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримала в повному обсязі, просила не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.

Розгляд клопотання відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України проводився за відсутності особи, у володінні якої знаходяться річ і документи, оскільки слідчим було доведено наявність достатніх підстав вважати, що дана річ має значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення інформації.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши та дослідивши матеріли клопотання приходжу до наступного.

Сектором дізнання Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 09.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Обухівської окружної прокуратури Київської області.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Статтею 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронюваному законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 08.03.2023 на адресу Обухівської окружної прокуратури надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що під час слухання цивільної справи в суді ОСОБА_5 надала суду підроблені документи, а саме довідку ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 07.12.2021 та ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 08.12.2021 №313. На підставі даної заяви розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

При цьому ч. 5 ст. 132 КПК України прямо передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором. При цьому ч. 2 ст. 160 КПК України передбачено вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, відповідно до якої у клопотанні зазначається: значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні (п. 5) та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (п.6).

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме що речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, в зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже інформація, доступ до якої просить прокурор є інформацією, яка захищена законом, а тому і доступ до неї має бути належним чином мотивований, а необхідність у ньому має стверджуватись належними доказами.

Разом із тим, досліджуючи вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до переконання, що вимоги норм КПК України прокурором виконані не були.

Прокурор просить надати йому доступ до матеріалів судової справи, відомостей про завершення розгляду якої слідчому судді не повідомлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Між тим, дослідивши клопотання, а також, матеріали долучені до клопотання слідчий суддя вважає, що належним чином не мотивовано необхідність отримання доступу до вказаної інформації, не зазначено, яке саме значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні мають документи та інформація, доступ до яких просить надати прокурор та можливість використання як доказів відомостей, що містяться у цих документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів та інформації.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положенням ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Окремо слід наголосити, що згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 №8 суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом.

У рішенні Ради суддів України № 12 від 04.02.2016 визначено випадки, коли можливо надати доступ до судових справ. Так, порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб, витребовування чи вилучення судових справ, розгляд яких не завершено, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, виписок з неї тощо) з порушенням встановленого законом порядку (неповноважним суб`єктом, без належного документального оформлення тощо).

Вилучення матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду будь-якої юрисдикції, органами досудового розслідування не ґрунтується на кримінальному процесуальному законі та може бути передумовою грубого порушення прав учасників такого судового провадження. Саме тому виїмка матеріалів судової справи або їх окремих частин є винятковою процесуальною дією, яка може бути здійснена лише у тому випадку, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Також з огляду на те, що незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, потрібно враховувати, що не може бути виправданим потребами досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасовий доступ до речей і документів, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, тощо) щодо справ, які перебувають у провадженні судді, або справ, розгляд яких не є завершеним (рішення у справі не набрало законної сили; справа переглядається в апеляційному чи касаційному порядку, за нововиявленими обставинами; не вичерпані всі процесуальні можливості оскарження судових рішень).

У разі звернення слідчого за погодженням з прокурором чи прокурора із клопотанням про надання тимчасового доступу до матеріалів справи відповідної судової юрисдикції слідчий суддя вправі надати тимчасовий доступ лише для ознайомлення з матеріалами справи, виготовлення їх копій, виписок. Вилучення матеріалів судових справ не допускається. При цьому, у виняткових випадках для проведення судових експертиз із матеріалів судових справ можуть вилучатися лише оригінали документів, які існують в одному екземплярі або якщо отримати інший екземпляр неможливо, з одночасною заміною вилученого документа його копією.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки слідчому судді не додано достатніх доказів в обґрунтування доводів клопотання, не доведено достатність даних про необхідність надання тимчасового доступу до речей і документів, не наведено достатніх підстав для необхідності надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі ухвали слідчого судді, до клопотання не додано доказів, які б свідчили про наявність перешкод у отриманні перелічених документів у інший спосіб. Не наведено достатньо підстав для застосування повноважень слідчого судді.

Крім того слід також звернути увагу на те, що ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.04.2023 року аналогічне клопотання прокурора ІНФОРМАЦІЯ_8 вже було розглянуто - в задоволенні клопотання було відмовлено.

Будь-яких додаткових належних і допустимих доказів для необхідності надання тимчасового доступу до речей і документів, які знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 прокурором не надано.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено усіх передбачених ст.132, ч.ч.5-7 ст.163 КПК України, підстав для задоволення внесеного клопотання.

Оскільки недоліки клопотання унеможливлюють висновок про наявність передбачених ст. 160 КПК України підстав для надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, а також вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, вважаю відповідні підстави недоведеними.

Таким чином, в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 160, 162, 163-166, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0000048 від 09.03.2023 року, відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1