ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2494/22 Номер провадження 11-кп/814/1669/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000177, за апеляційними скаргами прокурора Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Секешфехервар Угорщина, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 3 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;

- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 1 ст. 263-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання встановлено рахувати з дня прибуття та постановки на облік до установи з виконання покарань, зарахувавши в строк покарання строк затримання та конвоювання.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, навесні 2022 року на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 зійшло близько 300 рослин коноплі, які він не сіяв, проте залишив їх після сходження та вони протягом цього року росли в даному місці.

Протягом 2022 року ОСОБА_7 поступово зривав частини з даних рослин коноплі, висушував їх, подрібнював та отриману нарковмісну речовину канабіс, яку вживав за допомогою виготовленого ним з двох частин пластикових пляшок та металевої кришки-закрутки, саморобного пристрою для куріння.

Під час куріння на внутрішніх поверхнях даного пристрою утворювався нагар, що містить наркотичний засіб екстракт канабісу, який він також незаконно зберігав на пристрої в домоволодінні за місцем свого проживання.

Частину з виготовленого ним наркотичного засобу коноплі, готової для вживання (висушеної та подрібненої) ОСОБА_7 зберігав у скляних банках на території вказаного господарства: одну в садку, іншу частину в трьох баночках у будинку.

На початку вересня 2022 року вдень, в АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що рослини, які ростуть на подвір`ї, є нарковмісними, діючи умисно, зрубав їх з стеблом, листям та суцвіттямтим самим незаконно придбавши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою не менше 31 333, 572 г. Після цього, з метою подальшого виготовлення придатного для куріння наркотику, шляхом його висушування та подрібнення частин рослини коноплі, ОСОБА_7 частину з даних рослин розмістив на горищі сараю, частину в гаражному приміщенні та частину на горищі будинку за вказаною адресою і незаконно зберігав в даних місцях наркотичний засіб канабіс до 20.10.2022.

20 вересня 2022 року в період часу з 11 год. 39 хв. до 13 год. 23 хв., на підставі ухвали слідчого судді, працівниками поліції ВП №1 Миргородського РВПН ГУНП в Полтавській області проведено обшук господарства по місцю реєстрації та постійного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено:

1) на горищі сараю: речовину зеленого кольору рослинного походження, яка складається із листя і верхівок рослини та відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів №СЕ-19/117-22/13294-НЗПРАП від 26.10.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 28299,88 г;

2) в гаражному приміщенні: речовину зеленого кольору рослинного походження, яка складається із листя і верхівок рослини та відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів №СЕ-19/117-22/13291-НЗПРАП від 13.10.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 712,741 г;

3) на горищі будинку: речовину зеленого кольору рослинного походження, яка складається із листя і верхівок рослини та відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів №СЕ-19/117-22/13292-НЗПРАП від 14.10.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 2287, 352 г;

4) на території саду домоволодіння: в скляній баночці суху речовину зеленого кольору рослинного походження в подрібненому стані, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів №СЕ-19/117-22/13288-НЗПРАП від 11.10.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 3,653 г;

5) в приміщенні будинку: в холодильнику в трьох скляних баночках суху речовину зеленого кольору рослинного походження в подрібненому стані, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів №СЕ-19/117-22/13289-НЗПРАП від 12.10.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 29, 946 г;

6) на території саду домоволодіння: саморобний пристрій для куріння, що складається з двох частин полімерних пляшок та металевої кришки-закрутки, на внутрішніх поверхнях яких знаходиться нашарування речовини коричневого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів №СЕ-19/117-22/13287-НЗПРАП від 11.10.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу, масою у висушеному стані 0,147 г.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно зберігав без мети збуту з початку вересня 2022 року до 20.09.2022 за адресою: Полтавська область Миргородський район с. Бухаловевул. Центральній, 47 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 31 333, 572 грам та наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,147 грам, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000№188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» становить особливо великі розміри.

Крім цього, восени 2017 року, в АДРЕСА_1 , в домоволодінні за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання, між стіною з цегли та ракушняка в гаражному приміщенні знайшов гладкоствольну мисливську рушницю моделі ТОЗ-Б/БМ № НОМЕР_1 , 16 калібру, 1947 року випуску і в цей же час у нього виник злочинний прямий умисел на переробку знайденої гладкоствольної мисливської рушниці на вогнепальну зброю, з метою самозахисту.

Через незначний проміжок часу ОСОБА_7 восени 2017 року, реалізуючи свій злочинний прямий умисел, на переробку знайденої зазначеної гладкоствольної мисливської рушниці, усвідомлюючи заборону вільного обігу вогнепальної зброї, не маючи дозволу на її переробку, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вогнепальної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених робітниками патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» (затвердженої наказом МВС від 21.08.1998 року №622), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, за місцем проживання з допомогою ручної електричної кутової шліфмашинки відрізав частину блоку стволів гладкоствольної вогнепальної рушниці моделі ТОЗ-Б/БМ № НОМЕР_1 , 16 калібру, 1947 року випуску, чим укоротив стволи до залишкової довжини лівого ствола - 192 мм, правого ствола -191 мм, а також зменшив в такий спосіб приклад до шийки ложі, тим самим вчинив незаконні дії по її переробці.

Виготовивши з гладкоствольної вогнепальної рушниці моделіТОЗ-Б/БМ № НОМЕР_1 , 16 калібру, 1947 року випуску обріз мисливської рушниці, розмістив його в гаражному приміщенні домоволодіння, в якому він зареєстрований та проживає, де в подальшому всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року за №2471-ХХІІ «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року за №576,Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року за №622, діючи з порушенням встановленого законом порядку придбання і зберігання вогнепальної зброї, не маючи передбаченого законом дозволу на такі дії, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, зберігав дану вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

20 вересня 2022 року під час обшуку господарства по місцю реєстрації та постійного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції вилучено обріз мисливської рушниці, який відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/117-22-14175-БЛ від 25.10.2022 являється вогнепальною зброєю обрізом двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделіТОЗ-Б/БМ, № НОМЕР_1 , на подушках стволів 16 калібру, 1947 року випуску, переламної конструкції стволів, виготовлений саморобним способом з мисливської рушниці промислового виготовлення, що виразилися в укорочуванні стволів до залишкової довжини лівого ствола 192 мм; правого ствола 191 мм та укорочуванні прикладу до шийки ложі. За висновком експерта даний обріз мисливської рушниці придатний для проведення пострілів патронами 16 калібру.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через його м`якість. Ухвалити новий вирок, яким визнати виннуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.263-1 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст.263 КК України - 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.309 КК України - 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів призначити остаточну міру покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_7 покарання достатньою мірою не врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисні тяжкі злочини.

Вказує, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив нові умисні злочини як особа, що вже притягувалася до кримінальної відповідальності.

Крім того зазначає, що з висновку пробації слідує про середній ризик вчинення ОСОБА_7 повторних кримінальних правопорушень та середнього ризику небезпеки для суспільства, у зв`язку з чим вважає, що призначене останньому покарання є занадто м`яким.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Вказує, що в оскаржуваному вироку повною мірою не враховано всі пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням його особи та інших обставин справи.

Посилається, що судом взагалі проігноровано факт, що після 24 лютого 2022 року на територію Гадяцької громади вторглися ворожі війська з метою окупації і люди з метою відсічі агресору, захисту близьких та себе почали шукати засоби захисту та зброю.

Вказує, що Збройні сили Російської Федерації отримали відсіч від Гадяцької громади та ЗСУ, після чого розбіглись по території району, почали місяцями блукати із зброєю з агресивними намірами по селам, що підтверджує так зване «Гадяцьке сафарі» та інші фактичні дані.

За таких умов вважає, що зберігання переробленої та незареєстрованої зброї, хоч і містить ознаки складу злочину, але було виправданим, адже тільки таким чином в умовах війни можливо було захистити себе, сім`ю та односельців і кожен, хто розуміє в яких умовах доводилось перебувати людям, має сприймати це в умовах війни як пом`якшуючу обставину.

Щодо злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, вказує, що визнав свою вину у його вчиненні, однак категорично не погодився із вагою вилученого, адже правоохоронці важили товсті стовбури, а насправді наркотичної речовини із загальної ваги було не більше 5 %, що може підтвердити кожен, хто у цьому розуміється. Зазначає, що дану наркотичну речовину почав використовувати після численних операцій у Італії за приписом лікарів з метою полегшення больових відчуттів. Документи про свій стан здоров`я та інші характеризуючи матеріали надав суду першої інстанції, однак вони не враховані в повній мірі при прийнятті рішення судом, про що свідчить таке суворе покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі.

Також вказує, що місцевий суд, призначаючи покарання, не в повній мірі врахував його особу, а саме, що за місцем проживання він характеризується позитивно, раніше не судимий, здійснює догляд за лежачою тещею, є єдиним годувальником, має дружину, постійне місце проживання та злочин вчинив за вимушених обставин.

Зазначає, що під час досудового розслідування не перешкоджав встановленню істини по справі, вів та веде законослухняний спосіб життя, перебував під особистим зобов`язанням, у зв`язку з чим вважає, що в його особі, як винного, відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, при цьому заперечив проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого. Сторона захисту підтримала апеляційну скаргу подану обвинуваченим, просила її задовольнити та заперечила проти доводів апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за які його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч.3 ст.309 КК України як незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах, за ч.1 ст. 263-1 КК України як незаконна переробка вогнепальної зброї, за ч.1 ст. 263 КК України як зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу - є правильним та учасниками судового провадження не оспорюється у апеляційних скаргах.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, продовжує хворіти після отриманої травми, щиро розкаявся, однак раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом алкогольної залежності і вважав, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Судом враховано досудову доповідь органу пробації з якої вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

При цьому судом першої інстанції у достатній мірі мотивовано доцільність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України. Так, суд врахував роз`яснення п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, тощо.

Суд взяв до уваги конкретні обставини справи, та вважав за можливе при призначенні покарання застосувати відносно ОСОБА_7 положення ч.1 ст. 69 КК України, при цьому врахував в якості обставин справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та стан здоров`я: обмеження рухливості внаслідок хронічного захворювання суглобів після травми, відсутність тяжких наслідків та обтяжуючих обставин. Та вважав, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі за ч.3 ст. 309 КК України із застосуванням ч.1ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень для досягнення мети покарання, зазначеної у ст. 50 КК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, а доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність застосування судом положень ст. 69 КК України, вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до мотивів апеляційної скарги, прокурор вважає, що суд безпідставно не врахував у повній мірі ту обставину, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Як вбачається із довідки Центру пробації №25/3/1956-22 від 19.09.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Миргородському РВ з питань пробації з 05.12.2017 по 29.11.2018. був засуджений 01.08.2017 Гадяцьким районним судом за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Знятий з обліку в Миргородському РВ з питань пробації 29.11.2018 у зв`язку з відбуттям покарання.

Таким чином на час розгляду справи судом ОСОБА_7 вважається таким, що не має судимості, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.89 КК України особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження прокурора про необхідність врахуванням судом при призначенні покарання ОСОБА_7 тієї обставини, що раніше він притягувався до кримінальної відповідальності. Наведене не узгоджується із висновком Верховного Суду ( постанова від 27.09.2018 у справі №647/1831/15-к), відповідно до якої зазначено, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном.

Згідно з ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинений злочин і особу винного.

Як встановлено судом, обвинувачений вчинив три тяжких кримінальних правопорушення, одне з них у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Зокрема колегія суддів враховує кількість виявленої нарковмісної речовини в господарстві обвинуваченого, а це понад 31 кг канабісу в перерахунку на суху речовину. Не підлягає врахуванню твердження обвинуваченого про вживання ним канабісу через необхідність знеболити стару травму через ненадання ОСОБА_7 будь-якого документального підтвердження про призначення йому лікарем знеболювального препарату. Більше того, відповідно до повідомлення КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2009 року з діагнозом ППРА, синдром залежності.

Твердження обвинуваченого про виготовлення мисливського обрізу та зберігання його з метою самозахису від російської агресії, спростоване матеріалами кримінального провадження, адже як встановлено органом досудового розслідування та не заперечував у суді першої інстанції ОСОБА_7 , він виготовив з мисливської рушниці обріз ще задовго до початку повномасштабного вторгнення російських військ на територію України. Крім того, як повідомив ОСОБА_7 він не входив до складу територіальної оброни громади.

Враховуючи обставини справи, тяжкість кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, а також висновок органу пробації про середній ризик вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого та призначенні йому покарання, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

У зв`язку із набранням вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року законної сили, взяти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 05.05.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4