"04" липня 2023 р. Єдиний унікальний № 371/608/23
Номер провадження № 1-кп/371/209/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/608/23

Провадження № 1-кп/371/209/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000060, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Тальне Черкаської області, має професійно-технічну освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця перебування: АДРЕСА_2 , згідно статті 89 КК України раніше не судимий,

за ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення

За встановленими обставинами кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 09 березня 2023 року, керуючи автомобілем марки «MAN 18.224», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою в напрямку від міста Миронівка до села Маслівка Обухівського району Київської області, проїздив село Козин Обухівського району Київської області.

Керуючи автомобілем, рухаючись вказаною дорогою, близько 12 години 35 хвилин, перебуваючи на ділянці дороги, що розташована біля будинку під номером 49 по вулиці Зарічна у селі Козин Обухівського району Київської області, ОСОБА_4 не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявив злочинну самовпевненість, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху.

Виявивши попереду руху керованого ним транспортного засобу перешкоду у вигляді мопеда марки «Honda Dio», без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_5 , яка знаходилась в нерухомому стані на його смузі руху, а потім розпочала рух, виконуючи маневр повороту ліворуч в напрямку заїзду до складів ФОП « ОСОБА_6 », обвинувачений не переконався в безпечності свого маневру та здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху до міста Миронівка. Внаслідок такого маневру відбулося зіткнення із мопедом марки «Honda Dio», який марки «Honda Dio», який закінчував маневр лівого повороту та перебував на зустрічній смузі руху.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями порушив вимоги наступних пунктів Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року :

Пункту 1.5 розділу 1 «Загальні положення», згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

Підпунктів б), д) пункту 2.3 розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів», згідно з якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

Пункту 10.1 розділу 10 «Початок руху та зміна його напрямку», згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій мопеда ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому лівої плечової кістки зі зміщенням, перелом ліктьового виростку лівої ліктьової кістки, а також струс головного мозку. Заподіяні їй ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Пасажир мопеда ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів акроміального кінця правої ключиці та переломів лонної та сідничної кісток ліворуч зі зміщенням уламків кісток тазу. Спричинені пасажиру мопеда ОСОБА_7 ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Грубі порушення водієм автомобіля марки «MAN 18.224», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимог пункту 1.5, підпунктів б), д) пункту 2.3, пункту 10.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Позиції учасників судового провадження

Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив, визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин надав показання.

Прокурор відмовилися від проголошення вступної промови, не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечила встановлених досудовим розслідуванням обставин, вказала що спричинена матеріальна шкода на даний час не відшкодована, після набрання вироком чинності та відшкодування шкоди страховою компанією вирішить чи наявні підстави для звернення із цивільним позовом. На призначенні реального покарання обвинуваченому не наполягає, не заперечує проти його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, жодних заперечень проти встановлених досудовим розслідуванням обставин суду не повідомила.

Згідно з приписами статті 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що з`ясувати всі обставини кримінального провадження під час судового розгляду можливо за відсутності потерпілої ОСОБА_7 , тому, керуючись правилами ст. 325 КПК України, дійшов висновку про проведення судового розгляду без потерпілої ОСОБА_7 .

Повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації своїх дій, в якому обвинувачується, стали передумовами здійснення розгляду провадження в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України.

Роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження, із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку.

З показань обвинуваченого слідує наступне.

09 березня 2023 року, близько 12 години, він керував автомобілем марки «MAN 18.224», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою в напрямку від міста Миронівка до села Маслівка Обухівського району Київської області. Коли проїздив вулицею Зарічна у селі Козин Обухівського району Київської області, побачив на обочині скутера. Керований ним транспортний засіб почав обгонити зерновоз, він втратив скутер з поля зору. Коли зерновоз відїхав, він помітив, що скутер здійснює маневр повороту ліворуч, куди вела прилегла дорога. Він почав уникати зіткнення, змінив напрямок руху та скерував транспортний засіб ліворуч.На смузі зустрічного руху, куди вже виїхав скутер, сталося зіткнення. Не заперечує, що водій скутера, коли повертала ліворуч, включила покажчик повороту. В цьому він переконався, коли після події підійшов до скутера.

Повністю усвідомлює та визнає, що не в повній мірі був уважний під час керування транспортним засобом, не належно стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не переконався в безпечності свого маневру. У вчиненому щиро кається. Вказав, що до кінця визнає свою вину, щиро жалкує про вчинене, засуджує свою поведінку, просить вибачення у потерпілих.

Кваліфікація дій обвинуваченого

Допит обвинуваченого здійснено відповідно до правил ст. 351 КПК України.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, тому суд вважає викладені фактичні обставини кримінального правопорушення достовірними.

З показань обвинуваченого суд дійшов висновку про визнання ним всіх обставин, які встановлені досудовим розслідуванням, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

З огляду на наведене, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, це діяння полягає у грубому порушенні правил безпеки дорожнього руху, зокрема пункту 1.5, підпунктів б), д) пункту 2.3, пункту 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення із мопедом марки «Honda Dio», який закінчував маневр лівого повороту та перебував на зустрічній смузі руху.

Допущені грубі порушення правил безпеки дорожнього руху перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 та тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

За вчинені дії обвинувачений має нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України.

Мотиви призначення покарання

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусових засобів виховного чи медичного характеру, та обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинуваченого.

ОСОБА_4 за місцем проживання, яке він мав до червня 2023 року, характеризується позитивно, скарги та компроментуючі матеріли щодо нього не надходили, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, попередня судимість є погашеною.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними, виданої Гатненською сільською радою Фастівського району Київської області № 8 від 24 квітня 2023 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Боярської міської ради «Лікарня інтенсивного лікування» від 26 квітня 2023 року, вимоги УІАП ГУ НП в Київській області № 2733/109/1600 від 19 квітня 2023 року.

Ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді Фастівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області від 28 червня 2023 року та Витягу з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення органом пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінено як середні.

З огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, вік, історію правопорушень, а також середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без застосування покарань, пов`язаних з позбавленням волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч. 1 ст. 50 КК України). Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 2 ст. 50 КК України).

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

При цьому покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю кримінального правопорушення, обставинами скоєного, особою винного.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суд має враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При цьому, згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, тому суд при постановленні вироку має врахувати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Судом враховується, що обвинувачений вчинив необережний тяжкий злочин, додатковим обєктом якого є здоровя особи, його дії мали суспільно небезпечнінаслідки у виді середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, має права водія, позитивно характеризується за місцем проживання, до вчинення кримінального правопорушення не дотримувався правомірної поведінки.

За змістом обвинувального акту, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обвинувачений визнав свою провину у вчиненні правопорушення, правдиво повідомив про обставини, що мали місце, його щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним, підтвердженим певними засобами доказування.

Судом не встановлено у чому саме полягала активність та ініціативність обвинуваченого у сприянні правоохоронним органам. Визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому необхідно призначити у виді позбавлення волі на певний строк.

Суд також вважає доцільним застосувати до винного додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та характеру допущених обвинуваченим ОСОБА_4 грубих порушень вимог Правил дорожнього руху, у даному випадку покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами не сприятиме досягненню його мети, яка серед іншого полягає у запобіганні вчиненню обвинуваченим нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Встановлені обставини та дані в їх сукупності, дають підстави зробити висновок про те, що позбавлення водія права керувати транспортними засобами на строк два роки буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку.

Потерпіла ОСОБА_8 донесла до суду позицію щодо відсутності у неї бажання реального покарання для обвинуваченого.

Характер вчиненого обвинуваченим діяння, ті обставини, що тяжкий злочин він вчинив з необережності, яка становить собою менш небезпечну форму вини, ніж умисел, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до допущених порушень та поведінку після вчинення злочину, обставина, що пом`якшує покарання, істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та в сукупності утворюють підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України, на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

Звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням можливе лише в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, з покладанням на нього відповідних обовязків.

Мотиви суду щодо процесуальних витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Застосовані ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що долучено до кримінального провадження як речові докази, підлягають скасуванню.

Питання про розподіл процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Згідно правил вказаної статті, вартість проведених у кримінальному провадженні експертних досліджень, що документально підтверджена довідками про процесуальні витрати у кримінальному провадженні, підлягає відшкодуванню обвинуваченим.

У кримінальному провадженні наявні, документально підтверджені довідками про процесуальні витрати у кримінальному провадженні, процесуальні витрати у виді витрат на проведення чотирьох експертиз: за висновком експерта від 27 березня 2023 року № СЕ-19/111-23/13785-ІТ у розмірі 1510 гривень 24 копійки, за висновком експерта від 28 березня 2023 року № СЕ-19/111-23/13796-ІТ у розмірі 1887 гривень 80 копійок, за висновком експерта від 28 березня 2023 року № СЕ-19/111-23/13793-ІТ у розмірі 1887 гривень 80 копійок, за висновком експерта від 25 квітня 2023 року № СЕ-19/111-23/20563-ІТ у розмірі 2330 гривень 00 копійок.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 7675 (сім тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 84 копійки.

Скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року :

Автомобіля марки «MAN 18.224» реєстраційний номер НОМЕР_1 (спеціалізований вантажний), який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , перебуває у володінні ОСОБА_4 ;

Моторолера марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, з номером на рамі НОМЕР_3 , володільцем якого є ОСОБА_5 .

Після набрання вироком чинності, речові докази: автомобіль марки «MAN 18.224» реєстраційний номер НОМЕР_1 , моторолер марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, з номером на рамі AF61E157007B, виписку із історії хвороби стаціонарного хворого №154219/101265/416 на 1 арк., рентгенівські знімки в кількості 3 (три) на ім`я ОСОБА_5 , вважати повернутими за належністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1