Єдиний унікальний № 371/726/23
Номер провадження № 1-кп/371/219/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2023 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Миронівського районного суду Київської області кримінальне провадження №0000003, внесеного до ЄРДР 11.05.2023 стосовно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Миронівського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003, внесеного до ЄРДР 11.05.2023, за яким ухвалою судді від 29.05.2023 призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки підстав для закриття провадження, передбачених п. 4-8 ч.1, 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту прокуророві не вбачається, обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування клопотання посилався на ту обставину, що при формуванні обвинувачення та викладі фактичних обставин кримінального провадження, прокурор неодноразово посилається на висновки експертів та наведений у них зміст, що суперечить приписам ст.291 КПК України, адже докази подаються сторонами кримінального провадження під час судового розгляду, та не можуть бути наданими під час підготовчого судового засідання. Тобто, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення містять посилання на докази, які є в розпорядженні сторони обвинувачення, та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають зміст і сутність означених доказів обвинувачення, та може свідчити про порушення принципів неупередженості і безпосередності дослідження доказів. Указані обставини унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що в свою чергу беззаперечно порушує право обвинуваченої на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої регламентовані ст.20 КПК України. З огляду на викладене, просив обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2023 року за №0000003 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України повернути прокурору.

Захисник ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_4 клопотання захисника ОСОБА_5 підтримали, просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, суд дійшов наступного висновку.

За обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000003, міститься відомості щодо наявності висновків експертів, зроблених в ході досудового розслідування, зокрема при визначенні фактичних обставин, формулювання обвинувачення та в описі процесуальних витрат.

Так, за ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, повинен містити відомості, зазначені у частині 2 ст. 291 КПК України. Отже, імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Також, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і це є дискреційними повноваженнями сторони обвинувачення.

Оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то відповідно, формулювання обвинувачення та інші відомості викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор. Спосіб же викладення формулювання обвинувачення та правильність зазначення інших відомостей може бути предметом оцінки суду лише під час судового розгляду кримінального провадження, який відповідно, до вимог ст. 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Тобто, складання обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення є виключними повноваженнями органів досудового розслідування і прокуратури, суд не є стороною кримінального провадження і не може давати вказівки прокурору як необхідно скласти обвинувальний акт, викласти фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювати обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, відповідно до ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Разом з тим, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в тому числі у бік збільшення, повертати за наслідками підготовчого засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №273/1053/17). В обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор (а не суд) вважає встановленими.

Щодо тверджень захисника про наявність в обвинувальному акті посилань на висновок експерта, що є фактично розкриттям прокурором доказів, і призводить до нерівного становища сторони захисту порівняно зі стороною обвинувачення та є порушенням принципів рівності та змагальності, суд зазначає наступне.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Принцип безпосередності дослідження доказів судом має місце в ході судового розгляду.

Щодо принципу рівності сторін у процесі в розумінні справедливого балансу між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно іншої сторони

Сторона захисту, посилаючись на порушення своїх прав через зазначення в обвинувальному акті висновків експертів, не обґрунтувала в чому безпосередньо полягає нерівноправне їхнє становище порівняно із стороною обвинувачення.

Суд також зазначає, що на стадії підготовчого судового розгляду аналіз формулювання обвинувального акту, шляхом оцінки обставин, які підлягають доказуванню в ході судового розгляду кримінального провадження по суті, виходить за межі предмету підготовчого судового розгляду, адже відповідно до положень ст. 331 КПК України суд не вправі давати оцінку обставинам наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування у підготовчому судовому засіданні.

Тому, з урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту з підстав посилань прокурора при формуванні обвинувачення на висновки експерта слід відмовити та продовжити підготовче судове засідання.

Керуючись ст. 27, 314 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Продовжити підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000003, внесеного до ЄРДР 11.05.2023 стосовно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1