Справа № 635/5258/23
Провадження № 1-кп/635/362/2023
УХВАЛА

02 серпня 2023 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № №0001044 від 18.05.2023 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець призваний під час мобілізації, що обіймає посаду водія 2 стрілецького відділення З стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

в підготовчому судовому засіданні суду на розгляд подана угода про визнання винуватості, укладена 11 липня 2023 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001044 від 18.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, у присутності захисника обвинуваченого -адвоката ОСОБА_4 .

За змістом угоди сторони погодили призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

Такий вид та розмір покарання сторони обумовили можливістю застосування в даному випадку положень ст. 69 КК України.

В судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений не заперечували проти ухвалення вироку в підготовчому судовому засіданні на підставі угоди про визнання винуватості та призначити покарання відповідно до умов угоди.

Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 407 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення, а саме за самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до положень ст. 69 КК України а наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання за злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України прямо заборонено законом.

Доводи, викладені в угоді про можливість застосування положень ст. 69 КК України з урахуванням положень ст. 5 КК України в даному випадку, оскільки ОСОБА_5 вчинив його 21.09.2022 року, тобто до запровадження змін у КК України Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» не ґрунтуються на положеннях КК України.

Такий висновок суду обумовлений тим, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України хоча і вважається закінченим з дня залишення військової частини, а саме 21.09.2022 року, але такий злочин є триваючим. Таким чином, виходячи із змісту обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який вчинявся в період часу з +++21.09.2022 року по 08.06.2023 року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» набрав чинності 27 січня 2023 року і на цей час відповідно до змісту обвинувачення ОСОБА_5 не припинив вчинення злочину.

Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Виходячи із змісту обвинувачення, часом вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України стороною обвинувачення визначено період часу з моменту самовільного залишення військової частини, а саме з 21.09.2022 року і до 08.06.2023 року, а саме до повернення у військову частину.

Таким чином, в даному випадку при вирішенні питання про можливість застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає застосуванню закон, що діяв на час вчинення злочину, а саме Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який набрав чинності 27.01.2023 року, в якому визначено: «у Кримінальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131): 1) частину першу статті 69 після слів "кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією" доповнити словами та цифрами "кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці".»

Таким чином, умови угоди в частині домовленості про покарання із застосуванням ст. 69 КК України прямо суперечать закону, а тому на підставі п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди.

Керуючись п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 11 липня 2023 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001044 від 18.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, у присутності захисника обвинуваченого -адвоката ОСОБА_4 - відмовити.

Розгляд кримінального провадження продовжити в підготовчому судовому засіданні.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1