Справа № 639/819/23
Провадження № 1-кп/639/283/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 20.12.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000384 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час проходження військової служби вирішив стати на злочинний шлях, в умовах воєнного стану , незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_10 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, тобто за відсутності законних підстав та поважних причин, 21.11.2022 самовільно залишив медичний пункт військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_10 в період з 21.11.2022 по 05.12.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_10 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 05.12.2022.

05.12.2022 ОСОБА_10 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ для продовження виконання своїх службових обов`язків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав частково, суду пояснив, що дійсно, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ 20.11.2022, перебуваючи в медичному пункті військової частини НОМЕР_1 НГУ, написав рапорт на ім.`я заступника командира частини по роботі з особовим складом ОСОБА_11 на звільнення на 1 добу та з його дозволу пішов на вихідний пломбувати собі зуб у стоматологічну поліклініку . Повинен був наступного дня повернутися зі звільнення та йти на передову, однак не зробив цього через те, що вирішив з`ясувати хто знімав кошти з його банківської картки влітку 2022 року. Через вказані обставини в подальшому самовільно , без дозволу командира частини, перебував поза межами місця проходження служби у свого знайомого до 5.12.2022. Надалі 05.12.2022 , попросив свого сина викликати по телефону працівників поліції і повідомити їм про те ,що йому загрожує небезпека, його насильно утримують знайомі через з`ясування ним обставин злочину про вчинення крадіжки належних йому коштів з банківської картки його колишньою дівчиною та товаришем. Розумів, що вчиняє кримінальне правопорушення, коли залишив на тривалий час медпункт військової частини. У вчиненому щиро розкаюється, бажає й надалі проходити військову службу.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченимОСОБА_10 , його вина у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

-показами в суді свідка ОСОБА_12 , згідно яких він працює на посаді начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 НГУ. 24.10.2022р. до медичної частини в/ч НОМЕР_1 НГУ поступив з підрозділу військовослужбовець по мобілізації стрілець ОСОБА_10 з попереднім діагнозом люмбалгія (неспецифічний біль в спині). Йому було призначено відповідне лікування, яке він проходив в медичній частині в/ч НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначив, що 21.11.2022 р. у вечірній час під час вечірнього шикування було виявлено відсутність військовослужбовця ОСОБА_10 на лікуванні в медичній частині. Про це його по телефону повідомила черговий лікар ОСОБА_13 . Першочергові заходи про встановлення місцезнаходження військовослужбовця результатів не дали. Йому нічого невідомо про існування рапорту на залишення військової частини ОСОБА_10 та надання дозволу на це командиром частини. В подальшому ОСОБА_10 05.12.2022р. був виявлений співробітниками військової служби правопорядку та доставлений до військової частини;

- показами в суді свідка ОСОБА_13 , згідно яких вона є офіцером медичного пункту, начальником аптеки в/ч НОМЕР_1 НГУ. Зазначила,що солдат ОСОБА_10 наприкінці жовтня 2022р. прибув до медичної частини НОМЕР_1 НГУ, де проходив лікування спини. Окрім цього проходив лікування у стоматолога. 21.11.2022р. під час вечірнього шикування було виявлено відсутність ОСОБА_14 , про що вона доповіла начальнику медичної служби ОСОБА_12 . Крім цього нею особисто та іншими медичними працівниками, які були на чергуванні, здійснювалися пошуки ОСОБА_10 . Проте останнього ніде виявлено не було. Про наявність дозвільного рапорту на звільнення на одну добу їй нічого невідомо;

-показами в суді свідка ОСОБА_15 , згідно яких вона є санітарним інструктором 1 стрілецької роти з конвоювання підсудних в/ч НОМЕР_1 НГУ. Вона як санітарний лікар теж заступає на чергування до медичного пункту в/ч НОМЕР_1 НГУ. 24.10.2022р. до медичної частини в/ч НОМЕР_1 поступив стрілець ОСОБА_10 , йому було призначене відповідне лікування. Майже перед його випискою, 21.11.20022р. було виявлено відсутність ОСОБА_10 під час вечірнього шикування. Про вказані обставини їй стало відомо наступного дня, під час її чергування. Про наявність дозвільного рапорту на звільнення на одну добу їй нічого невідомо;

-показами в суді свідка ОСОБА_11 , згідно яких він є заступником командира військової частини НОМЕР_1 НГУ по роботі з особовим складом. У листопаді 2022р. точної дати він не пам`ятає, з його усного розпорядження, погодженого з командиром частини, він дозволив ОСОБА_10 піти на вихідний день ,на одну добу, у звільнення . Це був неофіційний дозвіл ,про що було відомо обвинуваченому. Однак наступного дня ОСОБА_10 у медичний пункт військової частини не повернувся, ані він сам, ані його рідні не повідомили про причини вчасного неповернення до медичного пункту в/ч НОМЕР_1 НГУ. Першочергові заходи про встановлення місцезнаходження військовослужбовця результатів не дали, через це проводилося службове розслідування відносно ОСОБА_10 , повідомлено правоохоронні органи про самовільне залишення ним місця служби без поважних причин;

-висновком службового розслідування за фактом невиконання або неналежного виконання стрільцем 3 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону солдатом ОСОБА_10 службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що виразилось у самовільному залишенні військової частини , згідно якого вказаний факт під час розслідування підтвердився, про що письмово повідомлено Харківську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил за фактом вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (а.с. 5-9 к/п );

- копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 СОТО НГУ №425 від 22.11.2022р. про призначення службового розслідування за фактом невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків , вимог законодавства, наказів начальників (керівників) розпорядчих документів солдатом ОСОБА_10 (а.с.10-11 к/п);

-копією рапорту офіцера медичного пункту (начальника аптеки) медслужби в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_3 від 21.11.2022р. про виявлення відсутності цього дня на лікуванні в медичному пункті в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_10 (а.с.12 к/п);

-копією донесення із в/ч НОМЕР_1 НГУ від 21.11.2022р. про самовільне залишення військової частини ОСОБА_10 без поважних причин (а.с.13);

-копією рапорту начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 від 23.11.2022р. на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 про проведення розшукових заходів для встановлення місця перебування солдата ОСОБА_10 (а.с.15);

-копією донесення з в/ч НОМЕР_1 НГУ від 5.12.2022р. про затримання представниками ВСП ОСОБА_10 та доставлення його до в/ч НОМЕР_1 (а.с.16);

-копіями рапортів начальника медичної частини ОСОБА_16 щодо руху хворих військовослужбовців, які перебували на лікуванні станом на 25.10.2022р., де з 24.10.22р.значиться солдат ОСОБА_10 , діагноз -люмбалгія та станом на 22.11.2022р.- де останній відсутній у списках(а.с. 20-21, 22- 23 к/п);

-копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_10 (а.с.25-26 к/п),згідно якого останній 10.05.2022р. був призваний до лав ЗСУ за призовом під час мобілізації на підставі Указу Президента України №69/2022;

-копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №123 від 10.05.2022 про зарахування в списки особового складу частини солдата ОСОБА_10 на посаду стрільця 3 відділення 1- го стрілецького взводу 3 стрілецької роти 4 го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 з 10.05.2022 (а.с.133 судової справи)

Отже, оцінюючи всі зібрані у справі докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд доходить висновку, що усі вище перелічені та досліджені у судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом, як належні та допустимі докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, також не встановлено.

Суд критично оцінює показання свідків захисту ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в частині того, що обвинувачений покинув медичний пункт військової частини зі згоди керівництва, а потім його незаконно утримували друзі у період з 22.11.2022 по 05.12.2022 року, тобто про тривалу відсутність обвинуваченого у військовій частині з поважних причин, оскільки їх покази суперечать встановленим судом обставинам справи та дослідженим доказам в їх сукупності, в тому числі фактичним даним, що містяться в показах свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , письмових доказах, наведених вище.

Інший свідок захисту ОСОБА_19 надала покази, що обвинуваченого знає більше 20 років. Характеризує його як порядного чоловіка, який добровільно у травні 2022 року пішов до лав ЗСУ, приймав участь у зоні бойових дій, але у жовтні 2022 р. потрапив у госпіталь, де вона з матір`ю обвинуваченого його відвідували, інколи з дозволу керівництва він самостійно приходив на вихідні додому. Про обставини кримінального правопорушення їй нічого невідомо.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого про обставини скоєного ним кримінального правопорушення та розцінює їх як його намагання пом`якшити собі покарання.

З огляду на докази, здобуті у даному кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду, пояснення самого обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_10 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені діючим законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме самовільно залишив місце служби,без поважних причин, в умовах воєнного стану.

Про мету самовільного залишення ОСОБА_10 місця служби свідчить те, що він самостійно не повернувся до медичного пункту військової частини понад 10 днів, допоки його не було віднайдено представниками Військової служби правопорядку, тобто протиправні дії обвинуваченого були припинені не з його волі.

Пояснення обвинуваченого про те, що на місце несення служби він не повернувся через те, що його протиправно утримували його знайомі, не підтверджені стороною захисту жодним належним та допустимим доказом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше не судимий в силу ст.89 КК України, розлучений, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, також має постійне місце реєстрації та проживання.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до вимог, передбачених ст. ст. 66 , 67 КК України, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

При цьому суд не може визнати обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до п.1 ч.1 ст.66 КК України - щире каяття, оскільки під поняттям «щире каяття» як пом`якшуючої обставини розуміють обставину, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. При цьому, щире каяття не є тотожним поняттям до визнання вини (визнання особою факту вчинення нею злочинів).

Між тим, показання ОСОБА_10 під час судового розгляду свідчать про те, що він не визнає всіх встановлених судом фактичних обставин справи, тобто визнання вини є частковим, за таких обставин є формальною вказівка обвинуваченого на визнання своєї вини. Зазначене явно не свідчить про щире каяття обвинуваченого, а вказує лише на його намагання таким чином пом`якшити своє покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також відомості про особу обвинуваченого наведені вище.

З урахуванням вищевикладеного, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , беручи до уваги, що вчинений обвинуваченим військовий злочин в умовах воєнного стану свідчить про відсутність у останнього бажання до проходження подальшої служби у Збройних силах України, та як наслідок, може призвести до вчинення ним нових військових злочинів в умовах воєнного стану, суд приходить до висновку, що його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливо без його ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі. У зв`язку із чим суд приходить до висновку, що немає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 положень статей 69, 75 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Оскільки у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає реальному відбуванню, до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 в строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_10 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з 11.07.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017) зарахувати ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.02.2023 по 10.07.2023р. включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1