Номер провадження: 11-кп/813/29/23
Справа № 511/2682/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Роздільна Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_8 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що в період з 18 березня 2013 року по 07 листопада 2013 року він перебував на обліку у Роздільнянському районному центрі зайнятості як безробітна особа та отримував грошову допомогу по безробіттю. Також ОСОБА_8 , як безробітна особа, у період з 21 березня 2013 по 29 серпня 2013 року отримав право на навчання та здобуття професійно-технічної спеціальності «Електрогазосварник» у дочірньому підприємстві «Навчально-курсовий комбінат «Одесбуд» державного ПАТ «Будівельна компанія «УКРБУД», куди був направлений спеціалістом Роздільнянського районного центра зайнятості за ініціативою ОСОБА_8 із бронюванням місця у гуртожитку за рахунок коштів Роздільнянського районного центру зайнятості, наданих з Фонду соціального страхування на випадок безробіття.

При цьому ОСОБА_8 письмово та під особистий підпис попереджався, а також йому роз`яснювалось усно спеціалістом Роздільнянського районного центру зайнятості про те, що в разі трудової зайнятості з винагородою, допомога по безробіттю припиняється. Крім того ОСОБА_8 під підпис отримав пам`ятку про права та обов`язки безробітної особи та написав власноручно про необхідність обов`язкового письмового повідомлення до центру зайнятості у разі провадження діяльності, спрямованої на отримання прибутку.

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_8 на підставі наказу №112-2-ОК від 21.06.2013 року керівника ТОВ «Агротрейд-Юг» виконував роботи на зазначеному підприємстві на посаді пробовідбірника, за що отримував грошову винагороду згідно трудового договору, не повідомивши до Роздільнянського районного центру зайнятості про те, що з 21 червня 2013 року відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» він припинив бути безробітнім та відноситься до зайнятого населення.

Таким чином, ОСОБА_8 в період з 21 червня 2013 року по 11 вересня 2013 року навмисно, шляхом обману, замовчуючи перед посадовими особами Роздільнянського районного центру зайнятості про своє працевлаштування, з метою отримання заробітної плати, порушуючи ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття», не повідомив до Роздільнянського районного центру зайнятості про свою трудову діяльність, розуміючи, що це вплине на умови надання йому державної допомоги по безробіттю та отримання права на майно у вигляді документа про здобуття професійно-технічної спеціальності.

У вказаний період часу ОСОБА_8 , перебуваючи у м.Роздільній Одеської області, розуміючи свої протиправні дії, шляхом зняття з банківського рахунку, відкритого ним в ПАТ «КБ «Надра» для перерахування державної грошової допомоги по безробіттю, протиправно заволодів грошовими коштами Роздільнянського районного центру зайнятості в сумі 497 грн. 20 коп., а також неправомірно отримав документ - свідоцтво з професії «Електорогазосварник» 3-го розряду (реєстраційний номер свідоцтва - № 169 від 29.08.2013 року), виданого дочірним підприємством «Навчально-курсовий комбінат «Одесбуд» державного ПАТ «Будівельна компанія «УКРБУД», які ним отримані внаслідок обману, тобто замовчення відомостей, які мають бути повідомлені до Роздільнянського районного центру зайнятості.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 завдав матеріальні збитки Роздільнянському районному центру зайнятості на загальну суму 2638 грн.68 коп., з яких: 769 грн.48 коп. витрачені потерпілою стороною на професійне навчання ОСОБА_8 за період з 21.06.2013 року по 29.08.2013 року, 1372 грн. витрачені потерпілою стороною на заброньоване місце для проживання ОСОБА_8 у гуртожитку та 497 грн. 20 коп. потерпілою стороною виплачено ОСОБА_8 , як допомогу по безробіттю у період з 21.06.2013 року по 18.07.2013 року.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та виправдано за відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, прокурори Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просили вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Прокурори в апеляційній скарзі зазначали про те, що на час судового розгляду закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, встановлений ст.49 КК України, а суд першої інстанції, в порушення вимог ч.2 ст.285 КПК України, не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_8 право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності та згідно із ч.1 ст.286 КПК України, не звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, та не закрив провадження у справі.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав клопотання, думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Так, закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення провадження, яке застосовується у випадках, прямо передбачених ст. 284 КПК України.

Однією з підстав, передбачених ст.284 КПК України, для закриття кримінального провадження, є звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до положень ч.1 ст.44 КК України, передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності лише тієї особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною, оскільки кримінальним законом України встановлено, що така процедура може бути застосована лише до особи, щодо якої доведено факт вчинення нею кримінального правопорушення.

Разом з тим, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 04.17.2019 року у справі № 128/1266/16-к, вказав на те, що якщо суд виявить обставини передбачені п.п. 1 і 2 ч.1 ст.284 КПК України під час судового розгляду, то він зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Якщо обставини, передбачені п.п. 5, 6, 7, 8, 9, 10 ч.1 ст.284 КПК України, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому п.п. 2, 3 ч. 2 ст.284 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження, в зв`язку з чим ухвалення виправдувального вироку та закриття кримінального провадження є взаємовиключними формами завершення розгляду справи.

Крім того, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 07 червня 2022 року у справі № 527/2106/18, зазначив, що застосування ст.49 КК України в частині звільнення від кримінальної відповідальності можливо лише щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення і надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності. У разі ухвалення виправдувального вироку, не підлягає задоволенню клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 виправданий у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, апеляційний суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання прокурора ОСОБА_6 , а тому у заявленому клопотанні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000182 від 29 січня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4