Справа №601/134/23
Провадження № 1-кп/601/78/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Кременець кримінальне провадження №0000488 від 04.11.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має малолітнього сина, раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2022 року, близько 07 год. 30 хв., ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем с.Попівці Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем с.Таурів Тернопільської області, приїхали до лісового масиву, що розташований на околицях урочища Калинівка м.Кременець Тернопільської області. Тоді, на грунті раніше сформованих неприязних відносин, між ними виникла словесна суперечка під час якої у ОСОБА_5 виник протиправний умисел спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

В подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, перебуваючи у зазначеному місці та у вказаний час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , стоячи навпроти ОСОБА_8 наніс останньому один удар долонею правої руки в область лицевої частини черепа, після чого ОСОБА_5 пішов до власного автомобіля.

В той час, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продовжуючи словесну суперечку із ОСОБА_8 , також завдали тілесні ушкодження останньому.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спричинили потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритої травми голови із струсом головного мозку і зовнішніми ушкодженнями, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

Також 04 листопада 2022 року, близько 07 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем с. Попівці, Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителем АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем с. Таурів, Тернопільської області, приїхали до лісового масиву, що розташований на околицях урочища Калинівка, м. Кременець, Тернопільської області. Тоді, на грунті раніше сформованих неприязних відносин, між ними виникла словесна суперечка під час якої ОСОБА_5 першим наніс 1 (один) удар долонею правої руки в область лицевої частини черепа ОСОБА_8 , після чого пішов до власного автомобіля.

Тоді, у ОСОБА_6 також виник протиправний умисел спрямований на завдання -тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

В подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, перебуваючи у зазначеному місці та у вказаний час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 спереду та наніс йому 2 (два) удари правою рукою в область лицевої частини черепа, 1 (один) удар правою ногою у область нижніх кінцівок останнього.

В той же час та у вказаному місці ОСОБА_7 продовжуючи словесну суперечку із ОСОБА_8 , також завдав тілесні ушкодження останньому.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритої травми голови із струсом головного мозку і зовнішніми ушкодженнями, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

Також 04 листопада 2022 року, близько 07 години 20 хвилин, ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем с. Таурів, Тернопільської області, приїхали до лісового масиву, що розташований на околицях урочища Калинівка, м. Кременець, Тернопільської області. Тоді, на грунті раніше сформованих неприязних відносин, між ними виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_5 першим наніс 1 (один) удар долонею правої руки в область лицевої частини черепа ОСОБА_8 , після чого пішов до власного автомобіля. Також, в той же час та у вказаному місці, ОСОБА_8 завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а саме підійшовши до ОСОБА_8 спереду наніс йому 2 (два) удари правою рукою у область лицевої частини черепа та 1 (один) удар правою ногою у область нижніх кінцівок останнього.

Тоді, у той же час та у вказаному місці, у ОСОБА_7 виник протиправний умисел спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

В подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, перебуваючи у зазначеному місці та у вказаний час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та наніс йому 2 (два) удари правою рукою у область лицевої частини черепа.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_9 спричинили потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритої травми голови із струсом головного мозку і зовнішніми ушкодженнями, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, показав, що в листопаді 2022 року о 7 год. 20 хв. він разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 поїхали в Калинівку. ОСОБА_8 добровільно сів до них в машину де він наніс один удар в лице ОСОБА_8 .. В цей час ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в машині. Він на емоціях вдарив ОСОБА_8 , про що шкодує. Щиро розкаюється у вчиненому. Намагався додзвонитись до ОСОБА_8 поговорити з ним, вибачитись, однак той не бере трубки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, показав, що в листопаді 2022 року біля 7 години ранку він разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поїхали на Калинівку. ОСОБА_8 сів до них в машину, бо було холодно. Перший удар ОСОБА_8 наніс ОСОБА_5 і повернувся в машину. Він і ОСОБА_7 були в машині. Тоді він вийшов з машини і наніс ОСОБА_8 два удари в лице і один удар ногою вниз. ОСОБА_5 і ОСОБА_7 в цей час були в автомобілі. Після цього він вернувся в машину. Він телефонував до потерпілого, писав. Однак, останній не відповідає. Щиро розкаюється у вчиненому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, показав, що 04 листопада 2022 року він з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 біля 7 години ранку поїхали в Калинівку. Коли вони приїхали з машини вийшов спочатку ОСОБА_5 , наніс удар ОСОБА_8 і вернувся в машину, тоді з машини вийшов ОСОБА_6 теж наніс йому удари і вернувся. Тоді вийшов з машини він і теж наніс 2 удари в обличчя потерпілому. Вони між собою не домовлялися про завдання тілесних ударів. Дзвонив до потерпілого, однак він не виходить на зв`язок. Щиро кається у вчиненому.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_10 не з`явилися. Від них надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, однак з участю представника - захисника ОСОБА_4 . При призначенні покарання просять врахувати їх думку, висловлену письмово та призначити обвинуваченим максимальну міру покарання, а саме обмеження волі на строк 2 роки. З приводу цивільного позову просять його розглянути та задовольнити в повному обсязі.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні просив призначити обвинуваченим покарання у виді обмеження волі терміном на 2 роки, без застосування іспитового терміну.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилися зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилися від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Також, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Також, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема те, що він в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає - щире каяття, визнання вини.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щире каяття, активно сприяв розкриттю злочину, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема те, що він в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає - щире каяття, визнання вини.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щире каяття, активно сприяв розкриттю злочину, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_6 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає - щире каяття, визнання вини.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щире каяття, активно сприяв розкриттю злочину, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_7 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

В кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування цивільного позову, представник потерпілого зазначив, що в результаті неправомірних дій обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 була заподіяно моральна шкода, оскільки ОСОБА_8 , який є неповнолітнім побили троє вищевказаних осіб. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач вимушений був пропускати навчання, мати неприємні розмови в колі своїх однолітків, які задавали йому незручні та глузливі питання щодо обставин отримання тілесних ушкоджень, відвідувати органи дізнання, давати пояснення, та приймати участь у слідчих діях, що змінило його усталений спосіб життя, та призвело до того, що він боявся приїжджати в м. Кременець та він змушений був залишити навчання, та виїхати з країни за кордон, не бачитися з рідними та близькими людьми, батьками, братами та сестрами, що спричиняє йому душевні страждання, внутрішній неспокій, психологічний дискомфорт, а тому, з огляду на перенесені фізичний біль, внаслідок ударів в різні частини тіла, приниження його людської гідності, спричинення шкоди здоров`ю, а тому просить стягнути моральну шкоду з обвинувачених в розмірі 100 000 гривень, солідарно в розмірі 33 333 грн. 33 коп. з кожного.

Потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_10 в поданих ними клопотаннях з приводу цивільного позову просять його розглянути та задовольнити в повному обсязі.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити повністю, посилаючись на мотиви, які викладені в позовній заяві.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні цивільний позов визнали частково. Визнають позовні вимоги на суму 5000 грн. з кожного.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами представника потерпілого, що протиправна винна поведінка ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , внаслідок якої ОСОБА_8 було спричинено легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з істотними негативними змінами в його житті, що в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою.

За таких обставин, при визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_8 , суд враховує характер правопорушення, ступінь вини обвинувачених, характер, обсяг і тривалість фізичних, душевних та моральних страждань потерпілого, його вік, а саме те, що на момент вчинення кримінального правопрушення йому було 16 років, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в користь потерпілого по 20 000 гривень завданої моральної шкоди.

Таким чином, цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України в період дії іспитового строку, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_6 , відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_7 відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України в період дії іспитового строку, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_8 20 000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_8 20 000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_8 20 000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: