Романівський районний суд Житомирської області
В И Р О К

Іменем України

30 серпня 2023 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні на підготовчому провадженні в залі суду в смт. Романів кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, не судимого в сил положень статті 89 КК України,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),-

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості, в якій сформульовано обвинувачення та зазначено кримінальне правопорушення у вчинені якого обвинувачується особа, зокрема зазначено, що ОСОБА_5 04.06.2023 близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи на березі місцевого ставка у смт. Миропіль, Житомирського району Житомирської області, на дерев`яному столику виявив мобільний телефон торгівельної марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 9А 4/64 Gb», належний ОСОБА_4 , де у нього виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону торгівельної марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 9А 4/64 Gb».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в цей день, час та місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ОСОБА_4 та інші сторонні особи не спостерігають і вони залишаються непоміченими, умисно, таємно викрав мобільний телефон торгівельної марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 9А 4/64 Gb», поклавши його в кишеню.

З викраденим майном ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши власнику ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 2966,67 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 4 статті 185 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за частиною 4 статті 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді 5 років позбавлення волі.При цьому, з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди), та відсутності обтяжуючих покарання обставин сторони угоди вважають за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі положень статей 75, 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку, визначеному пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про винуватість суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 статті 75 КК України визначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Потерпілий у своїй заяві дав згоду на укладення угоди та в ході судового провадження не заперечував щодо призначення іспитового строку обвинуваченому.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені статтею 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, а тому ці його дії кваліфікує за частиною 4 статті 185 КК України, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди визнання винуватості міру покарання.

При цьому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання останнього без відбування покарання, і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України, визначивши іспитовий строк в 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути на користь державині витрати на залучення експерта кошти в сумі 956 грн.

Долю речових доказів після набрання вироком законної сили слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

В силу вимог статті 174 КПК України арешт, накладений на майно потерпілого, підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 124, 174, 314, 373- 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 липня 2023 року, укладену між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Встановити ОСОБА_5 тривалість іспитового строку - 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн.

Після набрання вироком законної сили долю речових доказів вирішити наступним чином

-мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9-А» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , який передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

- фотозображення коробки з-під належного ОСОБА_4 мобільного телефону марки «Хіаоmі Redmi 9-А» на 2 аркушах та флеш-карту об`ємом 16 GB марки «T&G», на якій зазначено напис «T&G», «Місто SD НС16 GB», яка знаходиться у адаптері, на якому наявний напис «Місто SD Adapter» з наявною інформацією, які долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000084, після набрання вироком законної сили залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Арешт, що накладений у кримінальному провадженні на зазначений телефон, відповідно до ухвали слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 22 червня 2023 року скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1