Справа №751/7619/23
Провадження №1-кс/751/1874/23
УХВАЛА

14 вересня 2023 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Чернігівській області про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий у кримінальному провадженні - слідчий СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернулась до суду з даним клопотанням посилаючись на те, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 р., ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03.07.1954 (далі - Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Згідно зі ст. 27 Конвенції, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв.

Відповідно до ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно зі ст. 34 Конвенції захоплення заручників забороняється.

Стаття 147 Конвенції визначає перелік серйозних порушень норм міжнародного гуманітарного права, а відповідно законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, якими є: такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричиняють великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Частиною 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08.06.1977, ратифікованого із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР №7960-XI (7960-11) від 18.08.1989 (далі - Протокол І) визначено, що заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: a.1) вбивство; a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні; a.3) тілесні покарання; a.4) каліцтво; b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі; c) взяття заручників; d) колективне покарання; і e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Частиною 1 статті 77 Протоколу І визначено, що діти користуються особливою повагою, і їм забезпечується захист від будь-якого роду непристойних посягань. Сторони, що перебувають у конфлікті, забезпечують захист і допомогу, які їм потрібні з огляду на їх вік або з будь-якої іншої причини.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Чернігівської області, починаючи з 24.02.2022, знаходиться під постійним обстрілом з різного виду озброєння з боку підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань Російської Федерації.

Так, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді командира відділення якої перебував ОСОБА_6 , з 25.02.2022 тимчасово зайняли с. Терехівка Чернігівського району Чернігівської області.

19 березня 2022 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими особами з числа військовослужбовців ЗС РФ - Особа_1, Особа_2, Особа_3, Особа_4, Особа_5, Особа_6, Особа_7, Особа_8, Особа_9, Особа_10, отримавши з невстановлених джерел інформацію про перебування на території зайнятого ЗС РФ с. Терехівка неповнолітнього ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), усвідомлюючи його неповнолітній вік та те, що останній є цивільною особою у розумінні ст. 50 Протокол І, діючи в порушення ст.ст. 27, 31, 34, 147 Конвенції та ч. 2 ст. 75, ч. 1 ст. 77 Протоколу I, користуючись своєю фізичною перевагою та наявністю автоматичної зброї, що у своїй сукупності унеможливлювало вчинення цивільним населенням, у т.ч. ОСОБА_7 активного опору їх протиправним діям, вчинили захоплення та тримання ОСОБА_7 як заручника з метою спонукання його матері - діючого військовослужбовця Збройних сил України (далі - ЗСУ) ОСОБА_8 до надання відомостей про місце дислокації військових частин ЗСУ як умови звільнення заручника, за наступних обставин.

19.03.2022, у денний час, ОСОБА_6 , одягнутий у військову форму, озброєний автоматичною зброєю, спільно з Особою_1 прибули до теплиці, розташованої на території домогосподарства АДРЕСА_1 , на території якого проживав ОСОБА_7 .

В цей час, Особа_2, Особа_3, Особа_4 підійшли до житлового будинку, розташованого на території вказаного домогосподарства, та наказали ОСОБА_7 , який перебував на подвір`ї, підійти до теплиці, після чого супроводили його до вказаного приміщення, біля якого перебували ОСОБА_6 та Особа_1.

Надалі, ОСОБА_6 спільно з Особою_1, закрили ОСОБА_7 очі шляхом натягування шапки та обклеювання її клейкою стрічкою, та примусово помістили його до кузову невстановленого слідством автомобіля, в якому перебували Особа_5, Особа_6, тим самим фактично позбавили ОСОБА_7 права вільно пересуватися.

Надалі, 19.03.2022 у денний час, ОСОБА_6 спільно Особою_1, Особою_6, за допомогою невстановленого слідством автомобіля під керуванням Особи_5, примусово, проти волі ОСОБА_7 перевезли його з с. Терехівка до с. Петрушин Чернігівського району. В цей час ОСОБА_6 , використовуючи невстановлений слідством звукозаписуючий пристрій, змусив ОСОБА_7 висловити під запис усне повідомлення, адресоване своїй матері ОСОБА_9 щодо необхідності надати інформацію про відомі їй місця дислокації військових об`єктів ЗСУ як умову звільнення ОСОБА_7 .

У подальшому, приїхавши до с. Петрушин Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_6 спільно Особою_1, Особою_6 примусово помістили ОСОБА_7 до гаражного приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 , після чого, Особа_7, Особа_8, організували цілодобову охорону вказаного гаражного приміщення з метою унеможливлення залишення даного місця ОСОБА_7 за власною волею, де він протиправно утримувався як заручник по 21.03.2022.

У період тримання як заручника ОСОБА_7 у гаражному приміщенні, розташованого по АДРЕСА_2 , Особа_1, перебуваючи на території одного з зайнятих ЗС РФ населених пунктів Чернігівського району Чернігівської області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, 20.03.2022, о «08» год. «35» хв. та «08» год. «47» хв., здійснила два телефонні дзвінки з телефонного номеру НОМЕР_2 на телефонний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 , в яких повідомила останній про факт захоплення та тримання як заручника її сина - ОСОБА_7 та висловила вимогу повідомити інформацію про відомі їй місця дислокації військових об`єктів ЗСУ, як умову звільнення ОСОБА_7 , а також, об «11» год. «02» хв., направила з телефонного номеру НОМЕР_4 на телефонний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 смс-повідомлення, з повторною вимогою повідомити інформацію про відомі їй місця дислокації військових об`єктів ЗСУ як умову звільнення ОСОБА_7 .

Надалі, 21.03.2022, у денний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, Особа_7 та Особа_8 примусово помістили ОСОБА_7 до кузову невстановленого слідством вантажного автомобіля під керуванням Особи_9, в якому передали його під нагляд ОСОБА_6 , після чого Особа_9 спільно з ОСОБА_6 перевезли останнього з с. Петрушин до одного з зайнятих ЗС РФ населених пунктів Чернігівського району Чернігівської області, більш точне місце слідством не встановлено. ОСОБА_6 помістив потерпілого до комірного приміщення невстановленого слідством будинку, після чого Особа_7, Особа_8 організували цілодобову охорону вказаного комірного приміщення з метою унеможливлення залишення даного місця ОСОБА_7 за власною волею, де він протиправно утримувався як заручник по 22.03.2022.

Надалі, 22.03.2022, у денний час, не отримавши від ОСОБА_9 відомостей про місце розташування військових частин ЗСУ в м. Чернігові, Особа_7 примусово відвела ОСОБА_7 до кузову невстановленого слідством вантажного автомобіля під керуванням Особи 10, в якому передала його під нагляд ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_6 та Особа_10 на вказаному автомобілі відвезли ОСОБА_7 до с. Терехівка, де близько «14» год. «30» хв. ОСОБА_6 звільнив останнього.

Своїми умисними діями, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншими на даний час не встановленими військовослужбовцями ЗС РФ, вчинив інше порушення законів і звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме захоплення та утримання заручника - неповнолітнього ОСОБА_7 , чим порушив вимоги ст.ст. 3, 27, 31, 34, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, та ч. 2 ст. 75, ч. 1 ст. 77 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08.06.1977.

23.08.2023 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру громадянину російської федерації, військовослужбовцю ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Російської Федерації, уродженець м. Масіс Вірменської РСР, командир відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі збройних сил Російської Федерації, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ) за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України (порушення законів та звичаїв війні).

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході слідства доказами, а саме:

-Заявою ОСОБА_8 від 06.04.2023 про вчинення військовослужбовцями РФ незаконного позбавлення волі її неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Протоколами допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що військовослужбовці рф у березні 2022 року незаконно позбавили волі та утримували його в неналежних умовах в обмін на надання його матір`ю, яка являється військовослужбовцем, інформації про місце дислокації підрозділів ЗСУ, як умову звільнення та повернення до місця мешкання потерпілого.

-Протоколом проведення пред`явлення для впізнання з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 за фотознімками, у ході якого останній впізнав ОСОБА_6 , як особу військовослужбовця РФ, який, діючи за попередньою змовою з іншими військовослужбовцями ЗС РФ, незаконно позбавив волі та утримував ОСОБА_7

-Протоколом допиту законного представника потерпілого - ОСОБА_8 , матері ОСОБА_7 , яка підтвердила факт незаконного позбавлення волі її неповнолітнього сина, а також повідомила, що у березні 2022 року їй телефонував військовослужбовець ЗС РФ та пропонував їй повідомити дислокацію підрозділів ЗСУ та повідомив, що у нього знаходиться її син.

-Заявою законного представника потерпілого - ОСОБА_8 про надання диску з аудіозаписом її розмови з військовослужбовцем ЗС РФ.

-Протоколом огляду диску з аудіозаписом розмови ОСОБА_8 з військовослужбовцем ЗС РФ у березні 2022 року, під час якої військовослужбовець ЗС РФ говорить про необхідність надання йому інформації про місця знаходження підрозділів ЗСУ та повідомив, що у нього перебуває її син ОСОБА_7

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що бачив, як військовослужбовці ЗС РФ у березні 2022 року незаконно позбавили волі неповнолітнього ОСОБА_7

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , працівника УСБУ в Чернігівській області, який повідомив, що 20.03.2022 керівництво повідомило йому про факт викрадення сина військовослужбовця ОСОБА_8 та про дзвінок їй військовослужбовця ЗС РФ, який повідомив, що її син у нього та запропонував повідомити йому інформацію про місця дислокації підрозділів ЗСУ. У подальшому, діючи за узгодженим планом, увімкнув телефон ОСОБА_8 , прочитав вхідне повідомлення про вимогу надати вищевказану інформацію та надіслав відповідь.

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що лютому-березні 2022 року проживав із родиною у будинку в с. Терехівка, де також проживав неповнолітній ОСОБА_7 . У березні 2022 року, перебуваючи у теплиці на території вказаного господарства побачив, як військові ЗС РФ вивели з двору чоловіка на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , після чого військові скрутили ОСОБА_14 , а неповнолітнього потерпілого повели у напрямку асфальтної дороги, закривши йому очі.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого свідок упізнав одного з військових ЗС РФ, який незаконно позбавив волі ОСОБА_7

-Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав у лютому-березні потерпілий ОСОБА_7 та звідки його викрали військові ЗС РФ.

-Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , на вказаній території військовослужбовця ЗС РФ незаконно утримували неповнолітнього ОСОБА_7 , після чого перевезли в інше невстановлене місце.

-Протоколом слідчого експерименту за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який підтвердив свої показання, надані під час допиту, на місці розказав і показав обставини вчинення злочину відносно нього.

-Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , який підтвердив свої показання, надані під час допиту його в якості свідка та на місці події розказав і показав обставини вчинення злочину відносно ОСОБА_7

-Протоколом огляду сторінки в соціальній мережі Instagram, зареєстрованої за іменем ОСОБА_6 .

-Протоколом огляду документів, а саме диску DVD-R з інформацією операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок абонента на території Чернігівської області в лютому-березні 2022 року, яку отриманою на запит в порядку ст. 93 КПК України з кримінального провадження № 000010 від 28.02.2022, а саме: встановлено, що номер оператора мобільного зв`язку, яким користувався ОСОБА_6 був активний на території Чернігівської області у період з 03.03.2022 по 31.03.2022.

-Інформацією служби зовнішньої розвідки, яка підтверджує особу військовослужбовця ЗС РФ ОСОБА_6

-Інформацією Міністерства оборони, яка підтверджує особу військовослужбовця ЗС РФ ОСОБА_6 , крім цього, підтверджується реєстрація його номера оператора мобільного зв`язку на території Чернігівської області.

-Інформацією ОУВ «Чернігів» про підрозділи ЗС РФ, які перебували в АДРЕСА_5 .

У зв`язку з достатніми підставами вважати, що ОСОБА_6 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та відсутністю обґрунтованої неможливості вручення йому повідомлення про підозру безпосередньо слідчим, вказана процесуальна дія здійснена з дотриманням вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України - шляхом публікування 23.08.2023 тексту повідомлення про підозру та повісток про виклик на «09» год. «00» хв. 28.08.2023, 29.08.2023, 30.08.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4, а також в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» від 23.08.2023 за № 1169 (7567) в рубриці «Оголошення» та за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Ураховуючи вимоги кримінального процесуального законодавства України з моменту опублікування повідомлення у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 вважається належним чином повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

23.08.2023 постановою слідчого від 23.08.2023 ОСОБА_6 залучено захисника за рахунок держави. Копії зазначених повісток вручено захиснику ОСОБА_6 .

Водночас, ОСОБА_6 до Чернігівської обласної прокуратури 28.08.2023, 29.08.2023, 30.08.2023 на «09» год. «00» хв. не з`явився, слідчого та прокурора про причини неявки не повідомив. Зазначене свідчить про ухилення ОСОБА_6 від органу слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно з інформацією УСР в Чернігівській області від 04.09.2023, ОСОБА_6 перебуває на території російської федерації, що визнана Верховною Радою України державою-агресором згідно з Постановою ВРУ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015.

04.09.2023 постановою слідчого у зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від слідства, останнього оголошено в розшук.

За змістом ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (inabsentia) здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого в тому числі ст. 438 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Просить суд надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 10.04.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, пославшись на викладенні в ньому обставини та підстави для здійснення спеціального досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого не заперечував.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судове засідання не викликався.

Ч.2 ст. 197-1 КПК України прямо передбачено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 3692, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч.1 ст. 297-4 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Особа громадянина рф ОСОБА_6 встановлена органом досудового розслідування з достатньою повною.

Його причетність до вчинення кримінального правопорушення підтверджена перш за все свідченнями потерпілого ОСОБА_7 , який також впізнав його за фотознімком, та іншими наданими слідчому судді доказами, достатніми для висновку про існування розумної підозри в чинені ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, що однак не означає, що винуватість підозрюваного на цій стадії досудового є повністю доведеною.

23 серпня 2023 ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 438 КК України в порядку, передбаченому для особи, місцезнаходження якої не встановлено або яка перебуває за межами України.

Можливість розгляду кримінального провадження in absentia відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в разі дотримання певних гарантій та умов для забезпечення загальної справедливості провадження (рішення Великої Палати ЄСПЛ від 01.03.2006 у справі «Сейдовіч проти Італії» (Sejdovic v. Italy); рішення ЄСПЛ від 12.03.2015 у справі «Санадер проти Хорватії» (Sanader v. Croatia)).

Слідчий суддя дійшов висновку, що справа належить до тієї категорії злочинів, які можуть бути розглянуті за правилами in absentia (перелік зазначено в ч. 2 ст. 297-1 КПК); підозрюваний ОСОБА_6 є повнолітнім; підозрюваний переховується від органів слідства на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (РФ) з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та оголошений у розшук.

Повістки про виклик ОСОБА_6 дійсно надсилались шляхом опублікування її у двох джерелах інформації: у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, газета «Урядовий кур`єр», та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Приймаючи рішення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя, окрім забезпечення гарантій підозрюваному, виходить також з охоронюваних закон прав та законних інтересів неповнолітнього потерпілого, які також підлягають захисту національним судом.

Керуючись ст.ст. 297-1 -297-4, 372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого про проведення спеціального досудового розслідування задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000072 від 10.04.2023, за підозрою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина рф, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.438 КК України.

У випадку, якщо підозрюваний ОСОБА_6 , стосовно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1