УХВАЛА

01 серпня 2023 року

м. Київ

справа №517/638/17

провадження №51-4576ск23

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши касаційну скаргу прокурора на вирок Фрунзенського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 31 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

встановила:

у касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог цієї статті.

Так, згідно з цими положеннями у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

У силу ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції (далі - Суд) не уповноважений перевіряти оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України, Суд може змінити або скасувати оскаржені рішення у випадку допущення судами порушень норм процесуального права, які відповідно до ст. 412 цього Кодексу є істотними.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому, скаржник, заперечуючи законність судового рішення, має конкретно вказати, у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Як убачається зі скарги та доданих матеріалів, вирок місцевого суду переглядався за правилами апеляційної процедури. Уподаній касаційній скарзі прокурор вказує на допущення судом першої та апеляційної інстанції порушень норм процесуального права, що полягали у невмотивованості судового рішення, не дослідженні доводів його апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду першої інстанції, відсутності обґрунтування їх відхилення.

При цьому, прокурором не вказано, які конкретно доводи апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та на які з них не надав відповіді.

У касаційній скарзі прокурор не згадує про наведені в оскаржуваній ухвалі міркування суду апеляційної інстанції та не зазначає, в чому полягає порушення апеляційним судом вимог кримінального матеріального та/або процесуального закону в частині наведених в оскаржуваній ухвалі обґрунтувань прийнятого судового рішення.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів

постановила:

касаційну скаргу прокурора на вирок Фрунзенського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від

31 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3