ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8539/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/214/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - нововиявлені обставини
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2023 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про перегляд вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року для розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2023 року у кримінальному провадженні №0000409, визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_8 .

До початку апеляційного розгляду судді ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заявили самовідвід від розгляду даного провадження.

Заява обґрунтована тим, що раніше в цьому ж кримінальному провадженні (№0000409) ухвалами Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року та 24 квітня 2023 року суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було відведено від участі в цьому кримінальному провадженні на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України (т.3 а.к.п.185, 191).

Розглянувши заяви суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , заслухавши думку прокурора, який вважає їх обґрунтованими, колегія суддів приходить до переконання, що вони підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Згідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.

Крім того, у правовій позиції, викладеній у постанові ККС ВС у справі № 277/599/15-к від 17 вересня 2019 року (провадження № 51-9889км18), участь у прийнятті процесуального рішення в кримінальному провадженні судді, який раніше був відведений від участі в цьому кримінальному провадженні п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК визнано такою, що не відповідає практиці Європейського суду з прав людини, положенням пункту 1 ст. 6 Конвенції і ч. 1 ст. 21 КПК, оскільки в такому випадку не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності суду.

Також, в цій ухвалі касаційний суд наголосив, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

За змістом ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід.

Таким чином, з метою недопущення в учасників процесу сумнівів щодо наявності у суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 упередженого ставлення до розгляду цього провадження, колегія суддів вважає, що заяви про самовідвід підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Заяви суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 про самовідвід у цьому кримінальному провадженні задовольнити.

Доручити проведення повторного автоматизованого визначення колегії суддів у провадженні за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2023 року в кримінальному провадженні №0000409.

Головуючий

Судді