Справа №463/3480/23
Провадження №1-кп/463/425/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, передбаченого ст.290, ч.1, 4 ст.358 КК України, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003752 від 22.08.2017, -

встановив:

03 травня 2023 до Личаківського районного суду м.Львова надійшло клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003752 від 22.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290, ч.1, 4 ст.358 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 22.08.2017 до Галицького ВП надійшов рапорт командира взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП у м.Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про те, що 22.08.2017 під час здійснення патрулювання в складі екіпажу №101,останнім по вул.Івана Франка у м.Львів зупинено автомобіль марки «BMWX5» сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки в якого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виявлено ознаки підробки. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 надав пасажир автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , який вказав, що являється користувачем вищезазначеного транспортного засобу.

30.09.2021 підслідність даного кримінального провадження, яке розслідувалося CВ Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області визначено за відділом дізнання Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Відповідно до інформації регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України від 22.09.2017, за результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ», громадянину ОСОБА_7 свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW X5» сірого кольору, 2004 року випуску, з д.н.з. НОМЕР_1 , не видавалося.

Окрім цього, згідно з інформацією Головного сервісного центру МВС України від 28.09.2017, у базі даних Єдиного державного реєстру МВС міститься інформація від 18.08.2009 про перереєстрацію автомобіля марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 при заміні номерного знаку та оформлення свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 .

Також, в межах досудового розслідування кримінального провадження проведено огляд місця події, в ході якого автомобіль марки «BMW X5» сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від автомобіля було вилучено, вилучене майно визнане речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження, призначено експертизу криміналістичного дослідження номерних агрегатів, призначено технічну експертизу документів.

Відповідно до висновку проведеної в межах кримінального провадження судової технічної експертизи документа (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ) №6/202 від 02.04.2018, бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (серійний номер бланка документа НОМЕР_4 ), виданого 30.08.2005 на автомобіль марки «BMW X5» на прізвище ОСОБА_7 , виконаний комбінованим способом бланк документа виготовлений не відповідним поліграфічним підприємством, що здійснює виготовлення бланків типових документів та не відповідає аналогічним документам даного типу; виконаний з використанням друкарських форм для плоского офсетного та растрового офсетного способів друку; реквізити в документі нанесені на нижню сторону першої ламінаційної захисної плівки термотрансферним способом друку. Вищезазначене вказує на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 має ознаки підробки.

Відповідно до висновку судової трасологічної експертизи криміналістичного дослідження транспортного засобу марки «BMW X5» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , №8-148 від 04.01.2018, при перевірці якого було виявлено відсутність номеру шасі кузова, номер кузова представленого на дослідження автомобіля знищено механічним способом. Встановити первинний номер кузова не являється можливим у зв`язку із значним мінусом металу.

Відповідно до висновку додаткової судової трасологічної експертизи криміналістичного дослідження транспортних засобів №8-187 від 17.10.2018, номер двигуна знищено механічним способом. Встановити первинний номер двигуна не представилось можливим через значний мінус металу.

За результатами досудового розслідування осіб, причетних до вчинення даних кримінальних проступків не встановлено, жодній особі про підозру про вчинення даних кримінальних правопорушень також не повідомлено.

Поряд з тим, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що у ньому закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальні правопорушення передбачені ст.290, ч.1, 4 ст.358 КК України є кримінальними проступками.

Згідно з ч.2 ст.12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк 3 (три) роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Крім цього, на час вчинення даних кримінальних правопорушень, передбачених ст.290, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України такі були нетяжкими злочинами.

Дане кримінальне правопорушення було виявлено та зареєстровано у ЄРДР 22.08.2017, тобто, трирічний строк давності притягнення особи до відповідальності закінчився 22.08.2020.

Щодо кримінальних проваджень, які об`єднано до основного та відомості до ЄРДР про які внесено 22.03.2023 року, то відповідно до ч.7 ст.217 КПК України, днем початку досудового розслідування у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - є день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше. Окрім цього, факти, за якими внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 22.03.2023, виявлено 22.08.2017.

У зв`язку з наведеним, прокурор просить закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003752 від 22.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290, ч.1, 4 ст.358 КК України, з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім цього, прокурор просить вирішити долю речових доказів, посилаючись на те, що відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до пп. «в» п.2.9. розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Абзацом 2 п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1388 від 07.09.1998 передбачено, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

У статті 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені.

У відповідності із правовим висновком Касаційного кримінального суду Верховного Суду, сформованим у постанові від 09.04.2019 (справа №138/2740/16-к, провадження №51-3984км18).

Як зазначив, Верховний Суд, зміна ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб як власність особи, експлуатація такого транспортного засобу на території України заборонена (постанова ВС від 02.09.2019 у справі №712/4407/17).

У частинах 6, 9, 10, 11 ст. 100 КПК і в частинах 1 та 5 ст. 96-2 КК законодавець використовує терміни «власник» і «законний володілець» як альтернативні, тому згідно з цими положеннями не вимагається доведення факту обізнаності про злочинне використання майна двох осіб: власника і законного володільця. Також законом не визначено переваги власника перед законним володільцем чи навпаки у питанні застосування спеціальної конфіскації. Закон, у тому числі ч.10 ст.100 КПК, захищає право добросовісного власника або володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою. Такий підхід законодавця відповідає вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції, яка передбачає, серед іншого, що знаходження балансу між суспільним інтересом у попередженні злочинів та захистом прав зацікавлених осіб у таких обставинах означає, що покладання такого тягаря на власника відповідного майна може бути виправданим, лише якщо його інтерес у поверненні йому майна переважується ризиком, що таке повернення полегшить вчинення злочинів і зашкодить боротьбі з організованою злочинністю. Однак перед тим, як визначити справедливий баланс між інтересом особи, котрій належить майно, та інтересом суспільства у боротьбі зі злочинністю, суд, вирішуючи питання про спеціальну конфіскацію, має установити, чиї майнові інтереси постраждають у випадку конфіскації такого майна. Для визначення того, інтереси якої особи ? власника чи законного володільця ? зачіпає можлива спеціальна конфіскація майна, суду слід виходити із сукупності обставин, установлених судом. Якщо ця сукупність свідчить про те, що особа, хоча й зазначена у певних документах як власник майна, не має дійсного права на таке майно та інтересу в його поверненні, вимога довести факт обізнаності такої особи про злочинне використання майна, з яким вона втратила зв`язок, не відповідає меті захисту права на мирне володіння майном, втіленій, зокрема, в ч.10 ст.100 КПК, але водночас створює нездоланні перешкоди для державних органів у досягненні цілей боротьби зі злочинністю.

Із статті 17 Конституції України вбачається, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За ст. 41 Конституції України примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно ст. 64 Конституції України в умовах воєнного можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Тобто, права власності можуть бути обмежені в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі за текстом - Закон) правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Із ст. 12-2 Закону вбачається, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан на 30 діб, строк дії якого продовжено до 20.05.2023, пунктом 3 якого установлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Також, спосіб стягнення майна без добровільної згоди особи на перерахування грошових коштів/арештованого майна на користь Збройних сил України, створює обов`язок держави, на підставі ст.9 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», компенсувати вартість відчуженого майна після скасування режиму воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене та те, що предметом кримінального правопорушення є транспортний засіб автомобіль, та у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу номер шасі (кузова, рами) не зазначено, враховуючи те, що згідно експертизи номер кузова знищено в умовах СТО, просить вирішити питання про долю речового доказу шляхом звернення автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобі, ключів до автомобіля в дохід держави та передачі на користь Збройних сил України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому.

Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали долучені до клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню та кримінальне провадження слід закрити з наступних підстав.

Згідно п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Відповідно до абз.4 ч.4 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Враховуючи те, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.290, ч.1, 4 ст.358КК України є кримінальними проступками та не відносяться до особливо тяжких злочинів проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, з моменту вчинення правопорушення минуло понад 5 (п`ять) років та жодній особі не пред`явлено обвинувачення на момент закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

З врахуванням вимог ст.ст. 100, 171-174 КПК України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» слід вирішити долю речових доказів.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 100, 284, 314 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003752 від 22.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290, ч.1, 4 ст.358 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 07.04.2023 на речові докази -автомобіль марки «BMWX5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (серійний номер бланка документа НОМЕР_4 ), виданого 30.08.2005 на автомобіль марки «BMW X5» на прізвище ОСОБА_7 , один ключ.

Речові докази:

1. автомобіль марки «BMW X5» сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 30.08.2005 на прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та який перебував у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - звернути в дохід держави та передати на користь Збройних сил України;

2. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (серійний номер бланка документа НОМЕР_4 ), видане 30.08.2005, та ключ до вказаного автомобіля звернути в дохід держави та передати на користь Збройних сил України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1