Справа № 346/733/23
Провадження № 11-кп/4808/242/23
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений в апеляційній скарзі просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 02 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, скасувати з підстав невідповідності висновків суду; викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи, а також з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , від відбування покарання.

Мотивує такі вимоги тим, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, упередженою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Вказує, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують, що він став на шлях виправлення.

Зазначає, що характеризується позитивно, влаштований різноробочим у виробничій майстерні, має добросовісне ставлення до праці та зразкову поведінку, а короткострокові періоди роботи виникали у зв`язку з відсутністю сировини. Також наголошує, що відносно нього оголошувалась подяка і вважає себе таким, що не має застосованих стягнень, оскільки протягом шести місяців до нього не застосувались нові стягнення.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2023 року відмовлено в задоволенні спільного подання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» та голови спостережної комісії Коломийської райдержадміністрації Івано-Франківської області про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 8 років, визначеного ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.12.2018 року, зарахованого у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 05 березня 2018 року по 12 вересня 2018 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що є підставою для умовно-дострокового звільнення, хоча відбув необхідний строк, призначеного покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали подання, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що необхідно апеляційну скаргу прокурора задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи доводи засудженого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив наявність або відсутність наведених у ст. 81 КК України умов, перевірив викладені у поданні обставин та врахував всіх відомостей, які вбачаються з доказів.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з цим, діючим законодавством передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Закон також наголошує, що слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Між тим, примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно норм закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Відомості, які вбачаються з досліджених доказів, які є в матеріалах подання, на думку суду апеляційної інстанції, не є достатніми для переконливого висновку про наявність сумлінної поведінки та ставлення засудженого до праці.

Відповідно до характеристики ОСОБА_7 від 24 січня 2023 року (а.п. 2) засуджений в місцях позбавлення волі перебуває з 06 серпня 2018 року. Під час тримання в УВП м. Рівне характеризується наступним чином: не допускав порушень вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались. Заохочення не оголошувались

Відбував покарання в ДУ «Цуманська виправна колонія (№ 84)». За час відбування покарання допускав порушення вимог установленого порядку відбування покарання, один раз застосовувався захід стягнення, який погашений. Заохочення не оголошувались.

З 02.12.2020 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Наданий час працевлаштований різноробочим у виробничій майстерні. До роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. Дотримується правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, за що оголошено три заохочення. Дисциплінарних стягнень немає. Встановлені законодавством вимоги виконує. Санітарно-гігієнічних норм дотримується, зовнішній вигляд охайний. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки. Приймає участь у програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «Освіта». Навчається у 11 класі Товмачицького ліцею Коломийської міської ради. За характером тихий, спокійний. Підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Достроково погасив заборгованість за виконавчим листом. Згідно вироку суду вину в скоєному злочині визнав повністю. 12.05.2020 року засіданням комісії Державної установи «Цуманська ВК (№ 84) » було відмовлено у застосуванні статті 101 КВК України. 23.09.2021 року засіданням комісії Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» було відмовлено у застосуванні статті 82 КК України.

Згідно з довідкою установи від 24 січня 2023 року (а.п. 3) на засудженого було оголошено три заохочення.

Згідно довідки на засудженого, ОСОБА_7 , виконавчі листи щодо нього не поступали (а.п. 4).

Відповідно до довідок, ОСОБА_7 працездатний із працевлаштуванням, отримував заробітну плату частково (а.п. 5, 6).

Під час апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження те, що ОСОБА_7 систематично та ініціативно бере участь у суспільно корисній праці, займається трудовою діяльністю.

Колегія суддів вважає, що доказом сумлінного ставлення засудженого до праці є не лише його участь у суспільно-корисній роботі щодо благоустрою території місця позбавлення волі, а й його працевлаштування, добросовісне виконання обов`язків, підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки, навчанні тощо.

В той же час, дослідивши поведінку засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений не довів своє виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови умовно-дострокового звільнення.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування покарання, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про застосування до засудженого ст. 81 КК України, необхідно брати до уваги дані щодо його особи саме протягом всього часу відбування покарання.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Саме по собі рішення державної установи про можливість внесення подання про застосування до засудженого ст. 81 КК України, не може бути безумовною підставою для його задоволення.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги та відсутність переконливих даних про те, що засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, перестав бути суспільно небезпечним, і враховуючи, що відбутий засудженим строк ув`язнення не виконав повною мірою своє призначення, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в разі задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 не буде досягнута мета покарання.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, є передчасним.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5