Провадження №1-кп/523/214/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26.04.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4

в присутності обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001697 від 22.09.2018р., за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 20.10.2022р. вироком Суворовського райсуду м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до 2р. обмеження волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 2р.,

- обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001712 від 25.09.2018р. щодо ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України направлено до районного суду м. Одеси,

- обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000945 від 17.04.2022р. щодо ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15,ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України направлено до районного суду м. Києва,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2018р., приблизно о 09год. 30хв., ОСОБА_5 перебуваючи у торгівельному залі «АТБ-Маркет», розташованого по вул. Балківській,22-А в м. Одесі, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, підійшла до стелажу з елітними напоями та впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала пляшку лікеру «Sheridans», об`ємом 0,5л., вартістю 465,90грн., яку поклала до своєї сумки. Після чого, ОСОБА_6 пройшла повз кас магазину, при цьому не розрахувавшись за товар та направилась до виходу з магазину, тим самим, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак довести злочин до кінця не змогла від незалежних від її волі причин, оскільки була зупинена працівниками охорони магазину на місці вчинення кримінального правопорушення. Своїми протиправними діями, ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду ТОВ «АТБ-маркет» на загальну суму в розмірі 465,90гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 повністю визнала свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснила суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного нею при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного нею кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачена та захисник не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , яка є особою раніше судимою, вчинила нове умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, окрім того, щодо обвинуваченої до районних судів м. Одеси та Києва направлені обвинувальні акти за скоєння умисних корисливих кримінальних правопорушень, маючої неповну середню освіту, не заміжньої, офіційно не працюючої, маючої постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родичами та де характеризується незадовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій з боку представника потерпілого до обвинуваченої, у зв`язку із поверненням раніше викраденого майна.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6 , яка є особою раніше судимою, вчинила нове умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, окрім того, щодо обвинуваченої до районних судів м. Одеси та Києва направлені обвинувальні акти за скоєння умисних корисливих кримінальних правопорушень, маючої неповну середню освіту, не заміжньої, офіційно не працюючої, маючої постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родичами та де характеризується незадовільно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій з боку представника потерпілого до обвинуваченої, у зв`язку із поверненням раніше викраденого майна та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, приймаючи до уваги заяву представника ТОВ «АТБ-маркет», який просить призначити покарання обвинуваченій відповідно до вимог Законодавства України і з цього приводу покладається на розсуд Суду, з метою запобігання вчиненню обвинуваченою нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що її виправлення та недопущення вчинення нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах її ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в ч.ч.1 та 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Водночас, положення абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 встановлено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно, що вказує на необхідність самостійного виконання вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року щодо ОСОБА_6 .

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався, із урахуванням того, що обвинуваченій ОСОБА_6 призначено покарання, що належить відбувати реально, строк відбування покарання слід обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Строк відбування покарання слід обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року, відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України - виконувати самостійно.

Речові докази: пляшку лікеру - вважати повернутою за належністю представнику ТОВ «АТБ Маркет» ОСОБА_7 , диск із відеозаписом - зберігати при матеріалах судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1