Номер провадження 11-кп/816/1057/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 травня 2023 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вказане клопотання прокурора обґрунтовується тим, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2023 року ОСОБА_5 оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання. Метою обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вчинення наступних ризиків: переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 травня 2023 року клопотання прокурора було задоволено.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком по 29 червня 2023 року включно, взявши його під варту в залі суду.

Розмір застави визначено в межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: 1) не відлучатися із м. Суми без дозволу прокурора або суду; 2) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 травня 2023 року та ухвалити нову, якою обрати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що обраний обвинуваченому запобіжний захід є занадто суворим, а отже доцільно застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі.

Причини неявки обвинуваченого на судові засідання 03 березня 2023 року, 13 березня 2023 року, 28 березня 2023 року та 10 квітня 2023 року є несповіщення останнього належним чином про дату та час судового розгляду. Відповідно, не має підстав вважати, що ОСОБА_5 бажає уникнути кримінальної відповідальності, чи буде продовжувати злочинну діяльність.

Обвинувачений 01 травня 2023 року самостійно з`явився на судове засідання та запевнив суд, що надалі буде з`являтися на розгляд кримінального провадження. Крім того, суд обираючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не врахував належним чином обставини кримінального провадження, стан здоров`я та відсутність у нього судимостей.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином, на підтвердження чого від обвинуваченого надійшла розписка про отримання повідомлення, від прокурора та захисника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що останній не має постійного місця проживання, реєстрації, джерела доходу, сталих соціальних зв`язків.

Відповідно, висновок суду про те, що неможливо запобігти ризикам, які наявні на час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Так, про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, а оскільки, у разі визнання винуватості, останньому загрожує суворе покарання, виключно у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, існує ймовірність того, що він, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того у зв`язку з переховуванням обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, ухвалою суду від 10 квітня 2023 року останнього було оголошено в розшук та 20 квітня 2023 року ухвалою суду надано дозвіл на його затримання для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було постановлено 9 ухвал про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 приводу.

Також є необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений достовірно знаючи про наявність у суді кримінального провадження щодо нього, з місця проживання зник, його місцезнаходження було невідоме, телефонний зв`язок відсутній. Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи вищезазначене, а також характер поведінки обвинуваченого, яка полягає у не прибутті за викликом до суду та неповідомлення про неможливість бути присутнім у судовому засіданні, суд дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та обрання відносно останнього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню.

Доводи захисника про належну процесуальну поведінку обвинуваченого спростовуються матеріалами кримінального провадження та постановленими ухвалами суду першої інстанції про неодноразові приводи ОСОБА_5 та в подальшому оголошення його в розшук.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про неправильно обраний запобіжний захід з огляду на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, оскільки матеріали провадження не містять будь-яких доказів про неможливість утримання останнього під вартою через його стан здоров`я, та про відсутність можливості надання медичної допомоги в умовах утримання.

Як видно судом визначено заставу у якості альтернативного запобіжного заходу.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого судом рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, слідчим суддею було визначено розмір застави, у разі сплати якої обвинувачений буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 травня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3