Провадження №1-кс/127/7223/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2023 року до Вінницького міського суду звернувся старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки та моделі «KIA OPTIMA», білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчужувати його та розпоряджатись ним.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, об`єднані єдиним планом, умисно, з корисливого мотиву, у період з 27.08.2014 по 03.10.2014 на території міста Вінниці та міста Києва, заволоділи грошовими коштами ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) в особливо великих розмірах, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за банківською послугою «Екстрені гроші» (далі Послуга), із застосуванням реквізитів карткових рахунків та персональних даних клієнтів Банку: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в результаті чого завдали Банку шкоди в сумі 562 750 грн, за наступних обставин.

З невстановлених джерел, часу, способу та обставин ОСОБА_4 дізнався про наявність вразливості в електронній банківській системі при виконанні послуги «Екстрені гроші», завдяки якій Банк визначив як одну транзакцію при введенні сторонніми фізичними особами з тривалістю в декілька секунд в банкомати, що розташовані в різних місцях, одних і тих же реквізитів за Послугою (цифровий код, номер рахунку та фінансовий телефон), та видав кошти в сумах, що дублюють одну фактично дозволену операцію.

Запроваджена та реалізована Банком з 2011 року Послуга надавала можливість клієнту Банку фізичній особі, яка має банківську картку, у тому числі «Для виплат», «Універсальну», зняти в банкоматі з її карткового рахунку кошти в національній валюті від 200 до 2000 грн без наявності картки, за унікальним цифровим кодом, який надавався на одну транзакцію і надходив на «фінансовий» телефон клієнта або на інший номер телефону, вказаний замовником, який міг за цим кодом зняти готівку в банкоматній мережі Банку на території України. Технологією Послуги передбачено, що замовлення можливе дзвінком зі свого фінансового телефону, тобто номеру зв`язку мобільного оператора, який вказаний і підтверджений клієнтом Банку як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитися фінансові операції, на номер 3700 до Єдиного багатоканального контакт-центру Банку, або через банківську автоматизовану Інтернет-систему «Приват24» самостійно, при цьому клієнт входив в електронну систему зі свого облікового запису (логіну) через SMS-код, отриманий з Банку на свій фінансовий телефон. Особливою ознакою банківської системи було те, що загальними умовами Банку заборонено використання сторонньою особою чужих персональних і банківських даних, а крім того, додатково за цією Послугою передавати унікальний код за Послугою сторонній особи, при цьому використовувати код можна тільки один раз і отримати грошові кошти по ньому лише в одному будь-якому банкоматі Банку упродовж доби.

Так ОСОБА_4 , всупереч вказаного порядку проведенню транзакцій, скориставшись банківською вразливістю, прагнучи до незаконного збагачення шляхом вчинення протиправних дій у відношенні Банку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прийняв вольове рішення про заволодіння чужим майном готівковими коштами Банку. Для досягнення цієї мети, ретельно спланував один особливо тяжкий злочин, який складається з великої кількості тотожних, продовжуваних, тривалих, системних злочинних дій, які потребують довготривалої підготовки, та полягають, у тому числі: в пошуку осіб серед клієнтів Банку та їх карткових рахунків для використання банківських реквізитів та їх персональних даних у злочинній діяльності, підшуканні та використанні SIM-карт для зміни фінансових телефонів з метою унеможливлення викриття учасника злочину клієнтом Банку та банківською системою в цілому, поповненні коштами рахунків клієнтів Банку для можливості замовлення та виконання Послуги, замовленні Послуги, використанні радіоелектронних засобів та стільникового зв`язку в форматі конференції для одночасної передачі/отримання інформації та досягнення синхронності своїх злочинних дій при введенні необхідної інформації в банкоматах та знятті коштів, особистому та одночасному з іншими особами введенні в банкомати кодів за Послугою та реквізитів карткових рахунків, отриманні з банкоматної мережі коштів, у тому числі в сумах, що дублюються за умовно одним кодом, розпорядженні готівковими коштами на власний розсуд. Розуміючи, що самостійно вчиняти такий злочин не можливо та складно, оскільки спосіб його вчинення передбачав обов`язкове залучення двох та більше осіб для можливості фізичного виконання декількох транзакцій за одним кодом в різних банкоматах, а також дана злочинна діяльність потребує довготривалої підготовки, складається з комплексу об`ємних і багато кількісних тотожних, продовжуваних дій, отримання у незаконний спосіб коштів в особливо великих розмірах, виникла потреба у створені та діяльності злочинної групи, для вчинення даного особливо тяжкого злочину.

Для здійснення злочинної діяльності, учасники групи за попередньою змовою підшукали та використали реквізити 2 (двох) карткових рахунків клієнтів Банку, у тому числі персональні дані, номери рахунків, фінансові телефони й логіни (обліковий запис логіну використовувався при вчиненні дій через Інтернет-мережу в програмному комплексі «Приват24» та, як правило, є номером фінансового телефону), зокрема: 1) НОМЕР_3 ОСОБА_11 , SIM НОМЕР_4 ; 2) НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ОСОБА_12 , SIM НОМЕР_7 .

Надалі ОСОБА_4 за попередньою змовою групи осіб, діючи відповідно до єдиного злочинного плану, використовуючи зазначені фінансові номери, замовили Послугу в Банку. З метою виключення прямого контакту з представником Банку під час замовлення Послуги та унеможливлення викриття особи, яка фактично б замовляла Послугу, учасники злочину в більшості випадків обрали тип замовлення Послуги через банківський програмний комплекс «Приват24». Зокрема, за допомогою технічного обладнання (радіоелектронних засобів, або/та комп`ютерної техніки), підключеного до мережі Інтернет, під логінами фінансовими телефонами (вищевказаними телефонними номерами клієнтів Банку), за деякими вищевказаними картковими рахунками, а також індивідуальними паролями увійшли в банківську автоматизовану систему «Приват24» на їх акаунти. В меню «Перекази» - «Екстрені гроші» обрали номери вищевказаних банківських карток, ввели суми коштів, необхідні для зняття, від 200 до 2000 грн, а також телефонні номери для надіслання на них SMS-повідомлень Банком з таємним унікальним кодом. Переважною більшістю випадків визначили максимальну суму за одним замовленням 2000 грн, а також максимальну кількість замовлень в день 3 за кожною карткою. Також, за деякими із вище перелічених карткових рахунків замовлення Послуги здійснили усно, голосовим шляхом в телефонному режимі на сервісний номер 3700 в Багатоканальному контактному центрі Банку. Банківська система, опрацювавши дану дію як легітимну, відправила на вказані номери мобільного зв`язку SМS-повідомлення з унікальними цифровими кодами. Учасники злочину безпосередньо та опосередковано, у деяких випадках через власників карткових рахунків та інших осіб, які не є суб`єктами злочину, всупереч умовам Банку повідомили цифрові коди іншим особам для зняття коштів у банкоматах.

Учасники злочинної групи реалізуючи свої наміри щодо заволодіння чужими коштами в особливо великих розмірах, умисно, відповідно до описаної схеми, залучили інших осіб, необізнаних в злочинних діях, з використанням банківської системи за Послугою та електронно-обчислювальної техніки, знаходячись в різних місцях, підтримуючи між собою зв`язок за допомогою радіоелектронних засобів, одночасно (переважно з тривалістю 1-3 с) ввели в декілька банкоматів код за Послугою та фінансовий номер або номер, на який банком відправлено SMS-повідомлення з кодом, та реквізити карткових рахунків клієнтів Банку. У такий спосіб, ОСОБА_4 спільно зі співучасниками злочину та іншими особами, у тому числі, які були використані як знаряддя злочину, ввели в оману автоматизовану банківську систему, яка сприйняла ці дії при знятті коштів у банкоматній мережі як одну легітимну операцію та опрацювала її по одному коду, внаслідок чого одержали в декількох банкоматах гроші в розмірі замовлених сум та що дублюються. При цьому, з карткових рахунків клієнтів Банку сума замовлених коштів списана Банком, а за незаконними (дублюючими) операціями з банківського спеціального транзитного рахунку.

Таким чином, група осіб у складі ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, маючи єдині наміри щодо вчинення особливо тяжкого злочину, упродовж значного періоду часу вчинили узгоджені, послідовні, системні, продовжувані протиправні винні дії, перелік та обставини яких наведено в повідомленні про підозру.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спільно з іншими вищевказаними учасниками злочинної групи заволоділи грошовими коштами ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 562 750 грн, чим заподіяли Банку шкоду на дану суму, яка більше ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах.

На виконання вимог статей 135, 136, 277, 278 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Вказане свідчить, що ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ ОСОБА_4 на праві приватної власності належить транспортний засіб марки та моделі «KIA OPTIMA», білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги те, що вказаний вище транспортний засіб належить підозрюваному ОСОБА_4 може бути використані з метою забезпечення можливої конфіскації майна, сплати витрат за проведенні експертиз, а також для забезпечення цивільного позову, тому слідчий просить накласти арешт.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Враховуючи, що санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що не забезпечення схоронності вказаного майна підозрюваного може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, вважають необхідним накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи клопотання, додані матеріали на підтвердження підстав для накладення арешту, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту майна - те, що накладення арешту необхідне з метою забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації майна як покарання, передбаченого санкцією статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за злочин, за ознаками вчинення якого повідомлено про підозру власника майна.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з наданих матеріалів клопотання 22.06.2023 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так як, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна., слідчий суддя вважає, що зазначене у клопотанні майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки та моделі «KIA OPTIMA», білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , являється засобом забезпечення конфіскації майна у відповідності до ч.2 ст. 170 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Згідно ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна негайно виконується слідчим, прокурором.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-172 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки та моделі «KIA OPTIMA», білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчужувати його та розпоряджатись ним.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя