Справа № 740/2502/23
Провадження № 1-кп/740/248/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000139 від 03.03.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ніжина Чернігівської області, громадянина України, який не працює, не одруженого, раніше судимого 16.02.2023 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , як особи, яка на час вчинення правопорушення не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.162 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 14.02.2023 о 17-00 год ОСОБА_4 , будучи особою у якої на момент вчинення кримінального правопорушення виявлені ознаки психічного розладу у вигляді маніакального розладу органічної природи, внаслідок психічного стану був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , не будучи господарем зазначеного домоволодіння та не маючи дозволу господаря на проникнення на територію подвір`я та до вказаного житлового будинку, зайшов на територію домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , яке йому не належить на праві власності та не перебуває у його користуванні, після чого із застосуванням фізичної сили відтиснув вхідні двері та незаконно проник до приміщення житлового будинку за вказаною адресою, який також йому не належить на праві власності та не перебуває у його користуванні, чим порушив конституційне право потерпілої ОСОБА_7 на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбаченого ст.30 Конституції України.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.162 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №203 від 06.04.2023 у ОСОБА_4 у період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, виявлено ознаки маніакального розладу органічної природи (F06.30 - за Міжнародною класифікацією хвороб Х перегляду). ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься кримінальне провадження, у вчиненні якого він підозрюється.

Наявний психічний розлад у нього позбавляє його здатності правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_4 показане застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням у спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення ОСОБА_4 та пояснила, що вони примирилися, претензій вона до ОСОБА_4 не має.

Прокурор ОСОБА_3 проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачення не пред`явлено, а тому і закрито провадження не може бути, а також кримінально-процесуальним законодавством не передбачено закриття справи при вирішенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Особа, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просили закрити кримінальне провадження. ОСОБА_4 пояснив, що він пам*ятає всі події його проникнення до будинку потерпілої, який був незачинений, а метою його приходу до ОСОБА_6 було з*ясування обставин викрадення його велосипеда її сином. Після цього вони з ОСОБА_6 примирилися і вона не має до нього жодних претензій. Він адекватна людина, не перебуває на обліку у психіатра, проходив військову службу і не потребує поміщення у спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 4 статті 26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. При цьому відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, в тому числі, передбаченого частиною першою статті 162 (порушення недоторканності житла без обтяжуючих обставин).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, кримінальне провадження підлягає закриттю .

Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1частини першої статті 284 КПК України, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, то суд, відповідно до положень абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань заявником по кримінальному провадженню № 0000139 від 03.03.2023 за ч. 1 ст. 162 КК України зазначено потерпілу ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні від 30 травня 2023 року прокурор зазначив, що державне обвинувачення у цьому кримінальному провадженні підтримується лише в обсязі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільного небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, яке одночасно є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні 13 липня 2023 року потерпілою ОСОБА_6 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 з підстав відмови від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, при цьому потерпілою було висловлено бажання щодо відмови від даного обвинувачення, що слід вважати безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 .

Незгода сторони обвинувачення із закриттям кримінального провадження не є підставою для відмови у задоволенні клопотання потерпілої, оскільки право заперечувати проти закриття кримінального провадження враховується лише при вирішенні питання про звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності, а не у випадку відмови потерпілої від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

При цьому необхідно зазначити, що відповідно до позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 712/1710/19, під час закриття кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо особи, а тому не потрібно встановлювати сам факт вчинення кримінального правопорушення, ні винуватість чи невинуватість такої особи. За таких обставин не потребують перевірки судом докази, а також немає необхідності в дослідженні того, чи було дотримано інші вимоги процесуального закону під час провадження у справі.

За таких обставин суд вважає, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з відмовою потерпілої від приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України.

Вимога про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні є похідною, наслідком існування самого кримінального провадження, і клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не може бути задоволено за умови закриття кримінального провадження..

На підставі викладеного, керуючись ст.284, 369-372, 477 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за вчинення суспільно небезпечного діяння, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 03.03.2023 за ч.1 ст.162 КК України, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від приватного обвинувачення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1