Справа № 683/1563/23
УХВАЛА
07 травня 2023 року м. Старокостянтинів
Слідчий суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Оріхівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не обирався, не одружений, що проживає по АДРЕСА_1 та зареєстрований по АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- Дунаєвецьким районним судом 23 лютого 2009 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
- Хмельницьким міськрайонним судом 23 липня 2012 року за ч. 1 ст.190 КК України,
підозрюваного за ч.4 ст. 186 КК України,
07 травня 2023 року старший слідчий СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків.
Заслухавши думку слідчого та прокурора, які наполягають на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечують щодо його задоволення та просять застосувати більш м`який запобіжний захід, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
05 травня 2023 року старшим слідчим СВ ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій ОСОБА_8 , було затримано в порядку ст. 208 КПК ОСОБА_6 , за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
06 травня 2023 року старшим слідчим СВ ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він 05 травня 2023 року біля 15 год. 40 хв. під час дії воєнного стану на всій території України, який введений Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 та надалі продовжений Указами Президента України та затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за попередньою змовою з ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за ч.1 ст.190, ч. 2 ст.307 КК України, звільнений з місць позбавлення, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності. Так, перебуваючи в салоні автомобіля марки "Шкода" моделі "Фабіа" сірого кольору д.н.з. " НОМЕР_1 ", який був припаркований поблизу магазину "Околиця", що розташований по вул. Житомирське шосе м. Старокостянтинів Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання небезпечних наслідків, спрямованих на відкрите викрадення чужого майна, умисно змусили неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 залишити його особистий мобільний телефон марки "XiaomiRedmiNote 9 Pro" вартістю 5999 грн., із сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 150 грн., і сім карткою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» вартістю 175 грн., та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 залишити його особистий мобільний телефон марки "VivoV2120" вартістю 3999 грн., із сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 150 грн., і сім карткою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» вартістю 175 грн., на сидінні вказаного автомобіля та вийти з автомобіля, після чого розпорядились вказаним майном на власний розсуд.
А всього ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , таким чином заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 6324 грн., та
потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 4324 грн.
Дана підозра є обґрунтованою, оскільки на її підтвердження представлено: повідомленнями про вчинення злочину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 05.05.2023 року; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 05.05.2023 року; протоколами впізнання по фотокартках від 06.05.2023 року, якими потерпілі ОСОБА_10 . ОСОБА_11 вказали на ОСОБА_6 , як на особу, що заволоділа їх мобільними телефонами; протоколами допитів свідків, довідками вартості та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
У судовому засіданні ОСОБА_6 стверджував, що приїхав до міста Старокостянтинова разом з ОСОБА_9 , щоб проконтролювати повернення ним боргу, будь-яких дій на заволодіння мобільними телефонами потерпілих не вчиняв.
Захисник ОСОБА_5 звертала увагу суду на відсутність належних та допустимих доказів вини її підзахисного у вчиненні саме грабежу, оскільки показання потерпілих не містять тверджень, що ОСОБА_6 вчиняв будь-які дії на їх заволодіння телефонами.
Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
Оцінюючи пояснення підозрюваного та його захисника ОСОБА_5 щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя звертає увагу, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для застосування запобіжного заходу.
Санкція ч.4 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тобто даний злочин є тяжким.
ОСОБА_6 , є жителем іншої області, раніше судимий, не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, слідство знаходиться на початковій стадії, речові докази не досліджені, потерпілі є неповнолітніми, а тому ОСОБА_6 може впливати на потерпілих, переховуватись від слідства та суду, вчинити інший злочин, тобто існують визначені ст.177 КПК України ризики.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене, на переконання суду, саме запобіжний захід тримання під вартою, забезпечить належну поведінку та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 , процесуальних обов`язків та зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Більш м`які запобіжні заходи забезпечити виконання цієї функції не зможуть.
Наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання в даному випадку не є визначальним.
Визначаючи на підставі ч.4 ст.183 КПК України розмір застави, вважаю, що застава в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України,
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 03 липня 2023 року включно.
Визначити заставу у розмірі шестидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на строк по 03 липня 2023 року включно наступні обов`язки:
- прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора чи суду;
- повідомляти про зміну свого місця проживання слідчого, прокурора чи суд;
- здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон до відповідного органу.
У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Термін дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 03 липня 2023 року о 24 год. 00 хв.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: