Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4009/23
Провадження № 1-кп/279/567/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000398 від 09.05.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

м.Калинковичі Гомельської області, Республіка

Білорусь, громадянин Білорусі, із середньою

освітою, офіційно не працюючого, на утриманні

осіб не має, в силу ст.89 КК України не судимий,

зареєстрований та фактично проживаючий за

адресою:

АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 29.04.2023 року близько 22 години, достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підійшов до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , та, утворивши пролом в огорожі проник на територію вказаного домоволодіння. Знаходячись на подвір`ї вище вказаного домоволодіння, шляхом зриву навісного замка, проник до господарського приміщення №1. Впевнившись в тому, що в господарському приміщенні №1 були відсутні кури, ОСОБА_5 , шляхом зриву навісного замка, проник до господарського приміщення №2, де побачив курей. В подальшому ОСОБА_5 маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, зловив та поклав собі в мішок, який заздалегідь взяв з собою, курей у кількості 7 штук, після чого покинув місце вчинення злочину, заподіявши ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 886 гривень 62 копійки.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням до житла, вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та згідно ст.63 Конституції України відмовився давати показання. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час таємно здійснив крадіжку курей у гр. ОСОБА_4 , зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, шкоду відшкодував повністю, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила фактичні обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення, щодо призначення міри покарання ОСОБА_5 , зазначила, що останній заподіяну шкоду відшкодував в повному обсязі, на суворому покаранні не наполягала, просила обрати міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.

Захисник адвокат ОСОБА_6 при призначенні міри покарання ОСОБА_5 , просив врахувати обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, відшкодування шкоди потерпілій, та стан здоров`я ОСОБА_5 ..

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази судом не досліджувалися.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України правильна, оскільки своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням до житла, вчиненими в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.12 КК України вчинений ОСОБА_5 злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 на спеціалізованих обліках не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, беручи до уваги позицію потерпілої, те, що остання на суворому покаранні не наполягала, а також щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного злочину, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, навіть попри скоєння тяжкого стосовно ст.12 КК України злочину, заподіяну шкоду відшкодував в повному обсязі, суд вважає, що виправити ОСОБА_5 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він, ОСОБА_5 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України.

У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено. Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Застосований у кримінальному провадженні до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, закінчив свою дію.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу судом не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати виннуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 956,00 грн. витрат на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи.

Речові докази у провадженні, а саме:

- 3 тушки курей загальною вагою 5 кілограм 80 грам, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити у власності ОСОБА_4 ;

- DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження що за адресою: АДРЕСА_2 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

- DVD-R диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом: