Справа № 630/558/23
Провадження № 1-кп/630/24/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000133, який надійшов від Харківської обласної прокуратури, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України,

в с т а н о в и в:

06.06.2023 до суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України.

Сторони кримінального провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Також прокурором заявлено клопотання про доручення органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації; 3) формулювання обвинувачення.

Водночас, суд зазначає, що кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито із забезпеченням повного фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів, однією зі стадій якого є публічне проголошення прокурором обвинувального акту (ч. 2, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 347 КПК України).

Крім того, формулювання обвинувачення є однією зі складових, які мають бути зазначені і в судовому рішенні, яке підлягає прилюдному проголошенню (ч. 7 ст. 27, ст. 374 КПК України).

Разом із тим, суд звертає увагу на спосіб викладення формулювання обвинувачення. Зокрема, в обвинувальному акті прокурором допущено використання ненормативної лексики та нецензурних висловлювань, які, хоча і зазначені як цитата висловів обвинуваченого, проте, на переконання суду, не можуть бути використані в процесуальних документах, яким безумовно є обвинувальний акт, та дана обставина виключає можливість публічного проголошення обвинувального акту, а також зазначення такої редакції обвинувачення в судовому рішенні.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Застосування нецензурної лексики у текстах кримінальних процесуальних документів шляхом цитування відповідних слів або словосполучень, речень є недопустимим та несумісним з позиціями етики та моралі.

З огляду на вищезазначене, суд вважає недопустимим викладення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення з використанням ненормативної лексики та нецензурних висловлювань, та вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт для усунення виявлених недоліків.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років, та наявність ризиків, передбачених в п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений, знаходячись на волі може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_5 , розуміючи складність проведення судового розгляду в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах Збройної агресії Російської Федерації проти України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території іншої держави чи тимчасово окупованих частинах України. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки у кримінальному провадженні є місцевими жителями м. Люботин, які відомі ОСОБА_5 . Використовуючи негативну репутацію серед місцевого населення, останній може вдатися до спроб незаконного впливу на свідків та інших осіб з користувачів мережі «Facebook», які мали можливість перегляду відеозапису, з метою відмови свідками надання показань або їх зміни. Крім того, враховуючи наявність ідеологічних поглядів ОСОБА_5 , спрямованих на насильницьке повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, характер вчиненого правопорушення в умовах воєнного стану, у разі застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, він може продовжити дії, спрямовані на вчинення дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу та захоплення державної влади. Тобто наявні ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Стосовно застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор зазначив, що це прямо заборонено ч. 6 ст. 176 КПК України.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у нічний період доби. Своє клопотання захисник мотивував тим, що прокурором не надано доказів існування ризиків, а тому його твердження про їх існування є припущенням. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, на момент затримання був офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину та двох дітей дружини від іншого шлюбу. Крім того, ОСОБА_5 здійснює догляд за батьком, якому 70 років та який має ряд вікових захворювань.

Обвинувачений підтримав захисника та пояснив, що розкаюється у вчиненому та просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши надані прокурором на обґрунтування клопотання докази, встановив наступне.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.01.2023 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді від 13.04.2023 продовжено до 11.06.2023 включно.

При обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого злочину.

Суд зазначає, що дана обставина була врахована саме слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого, однак суд не оцінює під час розгляду даного клопотання прокурора обґрунтованість обвинувачення, оскільки на теперішній час кримінальне провадження надійшло на розгляд суду, завданням якого і є встановлення обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та дане питання вирішується за результатом судового розгляду, а висловлення судом суджень щодо суті пред`явленого обвинувачення раніше визначеного процесуальним законом часу може призвести до виникнення сумнівів в неупередженості суду, що є неприпустимим.

Прокурор у поданому клопотанні стверджує про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає вказані доводи прокурора обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, ризик переховування від суду підтверджується тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також обставинами інкримінованого злочину, а саме здійснення дій, направлених на насильницьку зміну конституційного ладу в умовах воєнного стану.

При цьому суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності спроб ухилення обвинуваченого раніше, оскільки, по-перше, сам по собі даний факт не нівелює наявність ризику, по-друге, кримінальне провадження просувається та на теперішній час ОСОБА_5 вже пред`явлено обвинувачення, тобто фактично змінюється його процесуальний статус та з`являється можливість прогнозування несприятливих для себе наслідків у вигляді можливого призначення покарання тощо.

Враховуючи введення на території України воєнного стану в зв`язку зі збройною агресією проти України, а також те, що ОСОБА_5 інкриміновано вчинення дій, направлених проти конституційного ладу України, що у даних умовах становить особливу суспільну небезпеку, суд вважає наявним ризик ухилення обвинуваченим від суду.

Стосовно можливого тиску на свідків, суд також вважає даний ризик актуальним, виходячи із характеру дій, інкримінованих ОСОБА_5 , а також з урахуванням обізнаності сторони захисту про анкетні дані свідків, місця проживання тощо.

Вирішуючи питання щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд також вважає його актуальним, виходячи, по-перше, з того, що збройний конфлікт України із Російською Федерацією, який і став підґрунтям для вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину, триває, а тому є достатньо підстав вважати, що він може вчинити інші подібні злочини, по-друге, суд в якості даних про особу обвинуваченого враховує дані обвинувального акту про те, що він на момент вчинення інкримінованого злочину судимостей не мав, однак був засуджений після того вироком Люботинського міського суду Харківської області від 22.02.2023.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів прокурора щодо існування ризиків, передбачених п. 1. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 109 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд зазначає, що доводи сторони захисту про наявність офіційного працевлаштування та дитини на утриманні не спростовує висновків суду щодо існування ризиків. Стосовно утримання батька та дітей дружини від іншого шлюбу, стороною захисту не надано доказів вчинення обвинуваченим таких дій.

З урахуванням конкретних обставин, характеру та тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, даних про його особу, сукупності обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, що потребує певного проміжку часу, після чого судове провадження знов має відбутись, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

При цьому, суд на підставі п.3 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 182,183, 314, 331, 335 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000133 від 18.01.2023 щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.109 КК України, повернути прокурору Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України впродовж розумного строку.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів, тобто до 06 серпня 2023 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1