Справа № 709/1694/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, стосовно якої розглядається клопотання
про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000301 від 22 серпня 2020 року відносно ОСОБА_4 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
№ 0000301 від 22 серпня 2020 року, відносно ОСОБА_4 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Звернення до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 мотивовано тим, що останній досудовим слідством обвинувачується в тому, що він 22 серпня 2020 року близько 01:00 год., перебуваючи в АДРЕСА_1 , біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс останньому один удар ножем в область грудної клітини зліва, спричинивши ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-8-01/350, тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з ушкодженням серця, що ускладнилось кровотечею в серцеву сорочку та грудну клітку, яке у зв`язку з небезпекою для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі та потерпілий ОСОБА_6 залишився живий.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
В ході досудового розслідування було проведено судово-психіатричну експертизу, з висновку якої встановлено, що в ОСОБА_4 на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, відмічалися прояви хронічного психічного захворювання у формі шизотипового розладу з проявами психотичного епізоду, з маячними ідеями відношення (F-21 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), через що на вказаний період час він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.
На теперішній час у ОСОБА_4 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі шизотипового розладу з проявами психотичного епізоду, з маячними ідеями відношення, через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині актуальні маячні ідеї відношення, емоційного напруження, психопатоподібні прояви, високий ризик агресії і суїцидальні тенденції, що становить активний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння ОСОБА_4 суспільно-небезпечних дій, він потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом і лікування в примусовому порядку (а.с. 44 49, т. 1).
Вподальшому ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від
15 грудня 2020 року обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: Дніпровську філію «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (а.с. 100 105, т. 1).
Листом Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (далі ДФ «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України») № 1.2/11-307 від
05 лютого 2021 року було повідомлено суд, що за результатами вивчення даних анамнезу, клінічного психіатричного обстеження ОСОБА_4 у вказаній установі, з урахуванням проведеного йому експериментально-психологічного дослідження, лікарсько-консультативною комісією закладу при огляді пацієнта 02 лютого 2021 року (протокол № 62) було зроблено висновок про відсутність у нього психопатологічної симптоматики, що відповідає критеріям шизотипового розладу з проявами психотичного епізоду з маячними ідеями відношення, котрий був у нього діагностований при проведенні судово-психіатричної експертизи. Враховуючи те, що судово-психіатрична експертиза була проведена ОСОБА_4 амбулаторно, раніше шизотиповий розлад у нього не діагностувався, а лікарями-психіатрами ДФ «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України» проявів цього розладу у пацієнта не вбачається, доцільно проведення ОСОБА_4 судової психолого-психіатричної експертизи в стаціонарних умовах (а.с. 191 196, т. 1).
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2022 року клопотання захисника ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_7 задоволено частково та призначено у даному кримінальному провадженні стаціонарну повторну комплексну судово психолого-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_4 , проведення якої доручено лікарям-експертам КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 223 -227, т. 1).
Вподальшому, ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від
10 березня 2021 року змінено експертну установу для проведення стаціонарної повторної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи та її проведення доручено експертам КЗ Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
Відповідно до висновку стаціонарної повторної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи КЗ Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 53 від 05 травня 2021 року ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє шизотиповий розлад особистості, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв шизотиповий розлад особистості. Наявні у ОСОБА_4 специфічні особливості мислення, особистісної організації та емоційно-вольової сфери мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, розуміння власного місця та ролі в досліджуваній ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому, під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_4 не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, у останнього не встановлено відставання у психічному розвитку. Крім цього, ОСОБА_4 в момент інкримінованих йому дій не знаходився в стані фізіологічного афекту чи будь-якому іншому емоційному стані, який міг вплинути на його свідомість та поведінку (а.с. 79 87,
т. 2).
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2021 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 та викликано для одночасного допиту експерта КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради, який входив до складу експертної комісії та відповідно був учасником експертного дослідження відносно ОСОБА_4 , згідно висновку судово-психіатричного експерта № 389 КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради від 30 вересня 2020 року та експерта КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Львівської обласної ради, який входив до складу експертної комісії та відповідно був учасником експертного дослідження відносно ОСОБА_4 , згідно висновку повторної стаціонарної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи № 53 від 05 травня 2021 року (а.с. 181 183,
т. 2). Вказаний одночасний допит експертів було проведено у судовому засіданні 29 вересня 2021 року.
У зв`язку із наявністю двох висновків експертів, які суттєво різняться між собою, ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2021 року призначено у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 стаціонарну повторну комплексну судово психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено лікарям-експертам КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (а.с. 13 19, т. 3). Вподальшому, у зв`язку із неможливістю проведення такої категорії експертиз вказаною установою, ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2022 року змінено експертну установу для проведення стаціонарної повторної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи, проведення якої доручено лікарям-експертам Хмельницької філії державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» (а.с. 141 143, т. 3).
Листом Хмельницької філії державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» № 67 від 24 березня 2022 року повідомлено Чорнобаївський районний суд Черкаської області про неможливість проведення даною установою стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а.с. 181, т. 3).
Крім цього, з метою встановлення установи, яка має можливість проводити стаціонарні комплексні судово психолого-психіатричні експертизи, Чорнобаївським районним судом Черкаської області було направлено ряд запитів, та відповідно до отриманих відповідей не було встановлено установу, яка б мала можливість проводити зазначений вид експертиз.
Враховуючи вищевикладене, ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 травня 2022 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 та призначено у даному кримінальному провадженні амбулаторну повторну комплексну судово психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено лікарям-експертам КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (а.с. 210 218,
т. 3). Проте, у зв`язку із неможливістю проведення даної експертизи визначеною установою, ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2022 року змінено експертну установу для проведення амбулаторної повторної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи, проведення якої доручено лікарям-експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» (а.с. 15 20, т. 4).
Згідно з висновком амбулаторної повторної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» № 598 від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час обвинувачується, страждав на шизотиповий розлад (згідно МКХ-10 F21). Він на той час не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає на шизотиповий розлад та не повною мірою може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час обвинувачується, страждав на шизотиповий розлад та не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 за своїм психічним станом потребує призначення примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
ОСОБА_4 відставання в психічному розвитку не виявляє. Крім цього, останній в стані фізіологічного афекту або будь-якому іншому стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність у період скоєння правопорушення (нанесення удару ножем ОСОБА_6 ) не перебував (а.с. 34 37, т. 4).
У зв`язку із вищевикладеним, судом у судовому засіданні було поставлено на розгляд питання про закриття даного кримінального провадження, щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та повернення прокурору матеріалів даного кримінального провадження для його проведення в загальному порядку.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечувала проти повернення прокурору матеріалів даного кримінального провадження для його проведення в загальному порядку, вважала за необхідне одночасно допитати експертів, які проводили три експертизи відносно ОСОБА_4 , про що заявила відповідне клопотання. Суду пояснила, що в даний час наявні три висновки експертів, які різняться між собою, а тому для встановлення стану ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованого йому діяння, а також стану останнього на даний час (осудність, обмежена осудність, неосудність), необхідно провести одночасний допит експертів.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 при розгляді зазначеного питання покладалася на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня
2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Частиною 2 ст. 94 КК України встановлено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоровя не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.
Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня
2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.
Так, у даному кримінальному провадженні було проведене відносно ОСОБА_4 три експертизи з метою встановлення стану осудності останнього:
- судово-психіатричну експертизу, яка була проведена лікарями-експертами КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня», за результатами якої встановлено, що ОСОБА_4 на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом і лікування в примусовому порядку;
- стаціонарну повторну комплексну судово психолого-психіатричну експертизу, яка була проведена лікарями-експертами КЗ Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» за результатами якої встановлено, що ОСОБА_4 під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_4 не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, у останнього не встановлено відставання у психічному розвитку;
- амбулаторну повторну комплексну судово психолого-психіатричну експертизу, яка була проведена лікарями-експертами Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» за результатами якої було встановлено, що ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час обвинувачується, страждав на шизотиповий розлад та не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 за своїм психічним станом потребує призначення примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» враховуючи те, що згідно ст. 20 КК України особа, визнана обмежено осудною, підлягає кримінальній відповідальності, слід визнати, що справу щодо такої особи необхідно направляти до суду з обвинувальним висновком, в якому мають міститися дані про психічне захворювання цієї особи.
Вказаним пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року визнано правильною практику тих судів, які отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
Отже, судом встановлено, що ключовою підставою звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру являється перебування особи, якій інкримінують діяння, яке має характер кримінально караного у стані неосудності, тобто у стані коли така особа під час вчинення такого діяння не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. У разі ж, якщо така особа перебувала у стані обмеженої осудності, звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру виключається.
Так, враховуючи результати експертиз, щодо психічного стану ОСОБА_4 , суд вважає, що останній на момент вчинення інкримінованого йому діяння перебував у стані обмеженої осудності, що підтверджується останніми двома висновками повторних судових психолого-психіатричних експертиз, одна з яких проводилася в стаціонарному режимі, тобто з постійним наглядом за особою, стосовно якої була призначена така експертиза.
Щодо заперечень захисника ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 356 КК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.
Суд має право призначити одночасний допит двох чи більше експертів для з`ясування причини розбіжності в їхніх висновках, що стосуються одного і того самого предмета чи питання дослідження (ч. 4 ст. 356 КПК України).
29 вересня 2021 року у судовому засіданні було проведено одночасний допит експертів КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 та КЗ Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_9 , які входили до експертних комісій при проведенні експертиз стосовно ОСОБА_4 , та які у судовому засіданні надали послідовні та вичерпні пояснення на запитання суду та учасників судового засідання стосовно визначання стану осудності, обмеженої осудності та неосудності фізичних осіб. Крім цього, в повній мірі відповіли на запитання стосовно психічного стану ОСОБА_4 як під час вчинення інкримінованого йому діяння так і на момент проведення зазначених експертиз.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити захиснику ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про одночасний допит експертів, оскільки двоє таких експертів вже були допитані судом, висновок експерта за результатами третьої експертизи є зрозумілим та не потребує додаткового роз`яснення.
Крім цього, з метою встановлення психічного стану ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження у загальному порядку, суд вподальшому не буде позбавлений можливості призначити відповідну експертизу.
Отже, на переконання суду, інкриміноване ОСОБА_4 діяння було вчинено останнім у стані обмеженої осудності, а тому відповідно до норм Глави 39 КПК України, дане кримінальне провадження підлягає до закриття та повернення прокурору для проведення кримінального провадження в загальному порядку.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 369-372, 503-516 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про виклик в судове засідання експертів, які проводили судово-психіатричні експертизи від 30.09.2020 КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», від 05.05.2021 КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня м. Львів Львівської обласної ради», від 18.10.2022 ДУ «Інститут психіатрії, судово-писхіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» відносно психічного стану особи стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 з метою їх одночасного допиту відмовити.
Кримінальне провадження № 0000301, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2020, щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - закрити.
Матеріали кримінального провадження № 0000301, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2020, щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - повернути прокурору для проведення кримінального провадження в загальному порядку.
Відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 516, 392 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру окремому оскарженню не підлягає. На ухвалу суду про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можуть бути внесені заперечення, які викладаються в апеляційній скарзі, що подається за наслідками судового розгляду в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Повний текст судового рішення оголошений 12 грудня 2022 року о 09:00 год.

Суддя ОСОБА_1