Справа № 145/1050/21
Провадження №1-кп/145/61/2023
У Х В А Л А

"23" лютого 2023 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у судовому засіданні в смт Тиврів по судовій справі про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, так як встановлений йому строк тримання під вартою закінчується 05.03.2023, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та передбачену за його вчинення кримінальну відповідальність, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, потерпілих; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявок до суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_6 .

За даних обставин прокурор просить продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою строком ще на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечують проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, вважають за доцільне замінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.11.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 12.01.2023.

В подальшому ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області 05.01.2023 строк тримання під вартою ОСОБА_6 було продовжено.

На даний час строк тримання під вартою закінчується 05.03.2023.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому суд враховує, що обвинуваченим та його захисником жодного доказу зникнення цих ризиків суду не надано, судовий розгляд не розпочато, обвинуваченого, потерпілих та свідків не допитано, тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

Відповідно до наявних матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 вчинив умисні кримінальні правопорушення, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини, оскільки йому може загрожувати реальне покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, оскільки ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, офіційно не працює та може впливати на свідків кримінального правопорушення, а тому запобігти даним ризикам шляхом застосування до нього інших, більш м`яких, запобіжних заходів, неможливо.

Таким чином, враховуючи, що розгляд кримінального провадження лише розпочато, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений може допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст.ст. 177, 183, 199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження, а тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 терміном на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 197, 199, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 квітня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_7