КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/171/23
Провадження № 1-кп/534/14/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000601 від 26.10.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, на утриманні дітей не маючого, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.07.2015 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, 10.08.2021 звільненого в зв`язку з відбуттям покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив оголошення у соціальних мережах про надання послуг з перевезення майна до м. Бердянська Запорізької області, який на даний час окупована Російською Федерацією.

27 вересня 2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел. ОСОБА_4 , шляхом обману, діючи повторно, під час листування з ОСОБА_5 , у мобільному додатку «Viber». запевнив останнього. Що йому необхідно поповнити рахунок належного йому мобільного номеру телефону НОМЕР_1 на 650 гривень та перерахувати 650 гривень на належну йому банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_2 як плату за доставку ліків для людини з онкологічним захворюванням до м. Бердянська Запорізької області, тим самим ввів в оману потерпілого ОСОБА_5 , щодо дійсності своїх намірів.

В подальшому потерпілий ОСОБА_5 , будучи необізнаним щодо справжніх намірів ОСОБА_4 , 27 вересня 2022 року поповнив мобільний рахунок мобільного телефону на 650 гривень та перерахував 650 гривень на належну останньому банківську картку. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1300 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом шахрайства.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, згідно якої зазначив, що цивільний позов заявляти не бажає, просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, матеріальну шкоду, завдану злочином не відшкодував.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого суд враховує вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи всі обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого, маючи на меті досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, суд вважає, що для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який відверто визнав свою провину у вчиненому правопорушенні, в повному обсязі, висловлює щирий жаль з приводу цього та засуджує свою поведінку, враховуючи, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого (ч. 2 ст. 50 КК України), що дає суду підстави дійти висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання.

Тільки таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті та принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Цивільний позов у справі відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.373,374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом трирічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ у справі:

-мобільний телефон «ZTE BLADE А71» - повернути ОСОБА_4 , як йому належний.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1