ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/27/23 Справа № 712/169/23 Категорія: ст. 183 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Черкаси Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі прокурора підозрюваного (відеоконференція) захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 січня 2023 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Вказала, що у провадженні слідчого відділу перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 від 07.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.01.2023 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшов до останньої, яка в той час перебувала в положенні сидячи на стільці в коридорі. Після цього він схопив обома руками за верхній одяг ОСОБА_10 , поваливши її на підлогу, та умисно наніс один удар правою ногою в область голови, після чого відразу наніс два удари ступнею правої ноги в ділянку верхньої частини тулуба ОСОБА_10 .

В результаті насильницьких дій потерпілій заподіяні тілесні ушкодження, які відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок отримання цих ушкоджень потерпіла померла.

Причиною смерті ОСОБА_10 згідно лікарського свідоцтва про смерть № 21 від 07.01.2023, виданого КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» є гостра крововтрата, розрив селезінки, закрита травма живота, використання тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження.

07.01.2023 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

08.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами: рапортом від 07.01.2023; протоколом огляду місця події від 07.01.2023; лікарським свідоцтвом про смерть № 21 від 07.01.2023; показами свідка ОСОБА_11 від 07.01.2023; протоколом проведення слідчого експерименту від 07.01.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.01.2023; поясненнями підозрюваного ОСОБА_7 від 07.01.2023; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 від 08.01.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 08.01.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) можливий незаконний вплив на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; 4) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик переховування від органів досудового розслідування або суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, будучи не обтяжений міцними соціальними зв`язками ( не має сім`ї, дітей, постійного місця роботи) а також той факт, що він зареєстрований та проживав в м. Лисичанськ, Луганської області, а в м. Черкаси перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, в будь-який момент може покинути фактичне місце проживання. Отже останній може переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення або відтягнення часу притягнення його до відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків, в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 фактично проживає в м. Черкаси, де проживає свідок, підтримує з останнім дружні відносини, знає його фактичне місце проживання, у зв`язку з цим, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідка.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення є досить вагомим, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною.

Беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, наявність інших, приведених вище ризиків та відсутність даних, підтверджуючих неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, орган досудового слідства клопотав про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 січня 2023 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Держаній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 07 березня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 07 січня 2023 року.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі адвокат вказує, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, не в повній мірі враховано вік, суспільне положення підозрюваного, оскільки він є переселенцем з тимчасово окупованої території, однак має міцні соціальні зв`язки у м. Черкаси. Крім того, підозрюваний має цивільну дружину та малолітню дитину, з якими проживає в м. Черкаси.

Твердження того, що ОСОБА_7 , вчинивши тяжкий злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, є припущенням і ніяким чином не підтверджено належними та допустимими доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначив, що є вірогідність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, зокрема вірогідність переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на такі обставини, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, будучи не обтяжений міцними соціальними зв`язками, а саме він не має сім`ї, дітей, постійного місця роботи, а також той факт, що він зареєстрований та проживав в м. Лисичанськ, Луганської області, а в м. Черкаси перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, в будь-який момент може покинути фактичне місце проживання. Отже, може здійснити спроби переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення або відтягнення часу притягнення його до відповідальності.

Доводи захисника, що ОСОБА_7 має цивільну дружину та малолітню дитину, не можуть бути підтвердженням того, що останній не зможе переховуватися від органів слідства.

Крім того, слідчий суддя правильно дійшов висновку про незастосування до підозрюваного ОСОБА_7 застави, оскільки злочин вчинено проти життя та здоров`я іншої особи, що дає підстави слідчому судді не визначати заставу у відповідності до пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України.

Доводи апеляційної скарги такі висновки не спростовують.

Слідчий суддя правильно задовольнив клопотання слідчого та застосовував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку колегії суддів, такий вид запобіжного заходу забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 скоєний проти життя та здоров`я іншої людини.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання названим вище ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги, не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного

Достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не встановлено, тому та ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: