КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2022, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст. 72 КК України вирок Дарницького районного суду м. Києві від 11.05.2021, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., визначено виконувати самостійно.

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 14.04.2022, у невстановлений час, маючи умисел, спрямований на реалізацію протиправної діяльності в сфері незаконного обігу психотропної речовини, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, в лісопарковій зоні по вул. Братиславська, 9-А, у м. Києві, 1 поліетиленовий зіп-пакет з психотропною речовиною - «амфетамін», загальною масою не менше 0,156 г., після чого почав її незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

У подальшому, 14.04.2022 о 17 год. 10 хв. працівниками поліції було зупинено ОСОБА_6 за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 9А, який добровільно видав 1 поліетиленовий зіп-пакет з вмістом психотропної речовини «амфетамін», загальною масою не менше 0,156 г., яку він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Прокурор Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян виконувати самостійно. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Прокурор зазначає, що обвинуваченому неправильно призначено покарання за сукупністю вироків, оскільки у разі несплати штрафу за попереднім вироком та вчинення нового кримінального правопорушення, призначення покарання здійснюється на підставі ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків. Вказує, що якщо за один із злочинів засудженому призначено основне покарання у виді штрафу, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України не підлягає складанню та виконується самостійно, то звільнення від відбування іншого покарання з випробуванням, яке входить у сукупність вироків разом зі штрафом, є неприпустимим. Звертає увагу, що суд, при призначенні ОСОБА_6 покарання зі звільненням від його відбування не врахував дані про особу обвинуваченого, який має непогашену судимість та скоїв нове аналогічне кримінальне правопорушення, свідомо не сплатив штраф за попереднім вироком, не займається суспільно-корисною діяльністю.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_6 , молодий вік обвинуваченого, наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, правильно визначив йому розмір покарання та обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.

Будь-яких обмежень щодо застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає, оскільки кримінальний процесуальний закон не містить жодних заборон щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням до осіб, раніше засуджених до покарання у виді штрафу.

Також колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст. 71 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю вироку Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 і оскаржуваного вироку, оскільки складання покарань у такому випадку можливе лише шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Разом з тим відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, рушення суду першої інстанції про самостійне виконання вироку Дарницького районного суду м. Києві від 11.05.2021 є правильним.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання до реального відбування не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 положень ст. 71 КК України є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2022 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3