Справа № 183/4132/22
№ 1-кп/183/714/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, відомості по якому внесені до ЄРДР 20.07.2022 року за № 0000365 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Громівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

14 березня 2022 року Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, 17 травня 2022 року Указом Президента України №341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24 лютого 2022 року №32/321/501/13г «Про введення воєнного стану в Україні» та згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» громадянин ОСОБА_6 був признаваний на військову службу за призовом під час мобілізації у Збройні Сили України.

28.04.2022, наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №4 молодшого сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що капітан за своїм військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Також, відповідно до ст. 72 Статуту, заступник командира батальйону з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу бригади.

Таким чином, заступник командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 по відношенню до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній підлеглим капітана ОСОБА_7 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 125, 126 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України , дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни .

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, молодший сержант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №26 від 19 травня 2022 року, військовослужбовців із числа особового складу військової частини НОМЕР_1 , в тому числі молодшого сержант ОСОБА_3 залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецький та Луганській областях з 19 травня 2022 року.

У подальшому, згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 омбр) №1092 від 21 травня 2022 року, командиру військової частини НОМЕР_1 (46 осб) до 22.05.2022 передано в оперативне підпорядкування командира 23 мб 24 омбр одну стрілецьку роту, організовано взаємодію з командиром 2 мб 24 омбр щодо передачі стрілецької роти для виконання завдань на напрямку КОМИШУВАХА.

Таким чином, командир 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 у зв`язку із здійсненням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації виконував завдання за призначенням на території населеного пункту АДРЕСА_2 , перебуваючи в складі підрозділу в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окрема механізована бригада імені короля Данила).

25 травня 2022 року молодший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи у населеному пункті Комишуваха Сєвєродонецького району Луганської області повинен був забезпечувати виконання поставленого завдання підрозділу, де він мав виконувати обов`язки по несенню військової служби, здійснювати охорону і оборону визначених позицій, а також забезпечувати відбиття атак противника, з метою недопущення прориву російсько-окупаційними військами у визначеному районі.

Однак, молодший сержант ОСОБА_3 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час проходження військової служби, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби щодо виконання завдань в межах і навколо визначеного району у населеному пункті Комишуваха Сєвєродонецького району Луганської області, 25 травня 2022 року залишив визначену територію місця несення служби та убув до м. Бахмут, Донецької області, де перебував до 06 червня 2022 року. При цьому ОСОБА_3 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району у населеному пункті АДРЕСА_2 з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язків військової служби.

У подальшому, відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 омбр) № НОМЕР_4 від 01 червня 2022 року, командиру військової частини НОМЕР_1 (46 осб) до 02.06.2022 визначено завдання стійко утримувати зайнятий рубіж та не допустити просування противника в глибину оборони в напрямку.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відмову від несення обов`язків військової служби, підриваючи установлений в Збройних Силах України порядок несення військової служби, а також демонструючи своє небажання в подальшому виконувати свої обов`язки військової служби, молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником близько 10 годин 40 хвилин 6 червня 2022 року, перебуваючи у пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 здійснити висування на КСП батальйону для виконання завдань за призначенням та отримання бойових завдань, відмовився виконувати обов`язки військової служби, а також близько 13 годин 22 хвилин 6 червня 2022 року, перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, що за адресою: АДРЕСА_4 , отримав законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 здійснити висування на КСП батальйону населеного пункту АДРЕСА_5 для виконання завдань за призначенням та отримання бойових завдань, відмовився виконувати обов`язки військової служби на зазначеній ділянці оборони.

14.03.2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_3 під час судового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, щиро каятися.

Сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_3 остаточного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого та ч. 4 ст. 409 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 роки. На підставі ст. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на 2 роки службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

В судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд в судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання ОСОБА_3 винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 409 КК України, як відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначеними ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, визнання винуватості та бажання продовжити військову службу для захисту суверенітету та територіальної цілісності України.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 за місцем служба та проживання характеризується позитивно, в той же час на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 4 ст. 409 КК України, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, ст. 69 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.03.2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 2 роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на 2 роки службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1