Ухвала

Іменем України

18 квітня 2023 року

м. Київ

провадження № 51-2294 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 9 лютого 2023 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калінінград, ФР, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на 1 рік 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково: постановлено стягнути з ОСОБА_5 на її користь 187164, 25 грн у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 45000 грн - моральної шкоди, 17500 грн судових витрат (2500 грн витрат, пов`язаних з оцінкою вартості завданих збитків та 15000 грн - понесених на правничу допомогу). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 9 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 9 вересня 2021 року близько 13:30 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки "Опель Аскона" р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись із швидкістю 60-70 км/год. по вул. Чкалова в м. Ківерці Волинської області, поблизу ресторану «Чевермето», в порушення п. п.10.1, 12.4, 12.9 (пункт Б), п.п.1.1 п.34.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, не надавши при цьому перевагу автомобілю марки "Фольксваген Таурег", р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався на зустріч по своїй смузі руху, допустив з ним зіткнення, внаслідок якого водій автомобіля марки "Фольксваген Таурег", р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п.10.1, 12.4, 12.9 (пункт Б), пп.1.1 п. 34.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не погоджується з постановленими відносно ОСОБА_5 судовими рішеннями в частині стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_6 у розмірі 187164,25 грн, вважає вказану суму необґрунтованою, а тому просить її зменшити.

Свою вимогу мотивує тим, що судами було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_5 суми, яка документально не підтверджена.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

У касаційній скарзізахисникне погоджується із оцінкою доказів, поданих потерпілою на підтвердження суми завданої їй шкоди, піддає їх сумніву, втім наведене з огляду на положення як ст. 433, так і ст. 438 КПК України не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Твердження захисника про те, що матеріальна шкода у розмірі 187164,25 грн необґрунтовано стягнута з його підзахисного на користь потерпілої ОСОБА_6 , були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та визнані безпідставним, про що в ухвалі наведено відповідні мотиви.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 , своє рішення обґрунтував тим, що, місцевим судом в повній мірі було дотримано вимог чинного законодавства при вирішенні питання по заявленому цивільному позову потерпілої в частині, що стосується матеріальної шкоди.

Вимогами ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу №21/4244 від 5 листопада 2021 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП автомобілю марки «Фольксваген Туарег» становить 316514,25 грн.

При цьому, потерпілій ОСОБА_6 в якості компенсації завданих збитків, страховою компанією відшкодовано 129350 грн, про що в матеріалах провадження є відповідний доказ.

Таким чином, враховуючи, що ДТП відбулось з вини ОСОБА_5 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями і наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що ним не оспорюється, то з нього має бути стягнена сума відшкодування в розмірі спричиненої потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди, визначеної вищевказаним висновком за відрахуванням суми сплаченої страховою компанією, тобто 187164,25 грн (316514,25 - 129350), що й було правильно зроблено судом першої інстанції.

Разом з тим, сторона захисту вказуючи про завищення матеріального збитку, жодних доказів з цього приводу не надавала, а висновок, що був доданий потерпілою до цивільного позову на підтвердження розміру матеріального збитку, не спростувала будь-якими належними та допустимим доказами.

Крім того, апеляційний суд вірно не прийняв до уваги доводи про те, що стягнена з ОСОБА_5 сума відшкодування на підставі поданого до цивільного позову висновку є необґрунтованою, оскільки, як встановлено судом, сторона захисту своїм правом на заявлення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, не скористалася.

Апеляційним судом встановлено і те, що за проведення згаданої оціночної вартості потерпіла сплатила 2500 грн, що підтверджено актом виконання робіт (надання послуг) від 5 листопада 2021 року, тому така сума підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 .

При цьому, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості та незаконності судового рішення в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів апеляційного суду визнала такими, що зводяться саме до безпідставного зменшення суми відшкодування.

З такими висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду.

Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваних судових рішень, що відповідають вимогам ст. 370 КПК України, а ухвала апеляційного суду - ще й вимогам ст. 419 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії оскаржуваних судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 9 лютого 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3