КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2399/2023
Категорія: ст. 331 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року у кримінальному провадженні №0000966 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 квітня 2023року включно.

Таке рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, запобігти яким може виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, зокрема у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, обвинувачений посилається на те, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені, а існування ризику переховування від суду спростовується тим, що протягом тривалого часу у 2019 році він не порушував жодних законів та своєчасно прибував у судові засідання.

Звертає увагу на те, що кримінальне провадження за його обвинуваченням триває вже понад 5 років і його вина не доведена, усі свідки були допитані та він не чинив на них жодного тиску, потерпілі навпаки погрожують йому, а на даний час у зв`язку із заміною судді судовий розгляд розпочався спочатку, але його тримання під вартою є недоцільним.

Обвинувачений також посилається на те, що є військовозобов`язаним та бажає захищати Україну, але прокурором було безпідставно відмовлено у клопотанні, поданому в порядку ст. 616 КПК України, про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період або зміну запобіжного заходу з інших підстав, при цьому мотиви як прокурора, так і суду, про те, що він може переховуватися на тимчасово окупованих територіях, є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № №0000966 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд першої інстанції, розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заслухавши з цього приводу позиції сторони обвинувачення і сторони захисту, яка в свою чергу просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, дійшов висновку, що прокурор довів наведені у клопотанні обставини щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки суд дослідив та належним чином оцінив у судовому рішенні всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Що стосується доводів обвинуваченого про відсутність доказів його вини у висунутому обвинувачення, то колегія суддів зауважує, що в межах цього апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, які підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи обвинуваченого про недоведеність прокурором існування жодного ризику є непереконливими.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції врахував характер і тяжкість висунутого йому обвинувачення та покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть людини, а також усі дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не працює та суспільно корисною працею не займається, джерела доходу не має.

Зважаючи на такі обставини, які не спростовані стороною захисту під час апеляційного розгляду, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення і ймовірність реалізації таких дій за відсутності достатніх стримуючих факторів не зменшилася.

З огляду на те, що потерпілий та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на них.

За таких обставин є обґрунтованим висновок суду про те, що застосування менш суворішого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити зазначені дії.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, за відсутності достатніх підстав, принаймні на даній стадії судового розгляду, для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 квітня 2023року включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4