Справа № 461/1956/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/782/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 21.07.2022 року у кримінальному провадженні № 0000138 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженеця Рівненської області, с. Шпанів, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, -

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357, ч.1,2,4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м.Львова від 21.07.2022 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1, 2, 4 ст. 185 КК України і призначено покарання:

- за ч. 1ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_7 у виді нічного домашнього арешту - залишено в силі до вступу вироку у законну силу.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати, в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2, 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України і призначено покарання:

- за ч. 1ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Апелянт вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при застосуванні положення ст. 75 КК України було враховано дані про особу обвинуваченого, обставини справи, факт відшкодування потерпілим завданої шкоди та щире каяття. Однак судом не було враховано, що кримінальні правопорушення, за які засуджено ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії проступків, нетяжкого та тяжкого злочинів, а також те, що під час судового розгляду двох обвинувальних актів щодо обвинуваченого, за вчинення корисливих злочинів, ОСОБА_7 належних висновків не зробив і вчинив новий аналогічний злочин.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції обґрунтування при призначенні обвинуваченому покарання, у виді обмеження волі і позбавлення волі, та при звільненні його від відбування покарання з встановленням іспитового строку у вироку зазначено однакові доводи, що є доказом непослідовності суду і відсутністю достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України .

Отже судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. 413 КПК України.

Інші учасники процесу вирок суду першої інстанції не оскаржували.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 29.01.2022 року приблизно о 15:30 год., виявивши в розташованому за адресою: АДРЕСА_2 банкоматі «Приват банк», банківську карту банку АТ «Альфа-Банк» НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), видану на ім`я ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і бажаючи настання таких наслідків, з корисливих мотивів направлених на подальше незаконне використання банківської карти, шляхом вільного доступу, таємно її викрав, розпорядившись нею на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.357 КК України.

В подальшому, 29.01.2022 р. о 15:32 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Свій Маркет», що на вул. Костюшка, 6 у м. Львів діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи єдиний умисел на крадіжку грошових коштів, незаконно використовуючи викрадену банківську карту банку АТ «Альфа-Банк» НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), видану на ім`я потерпілого ОСОБА_11 , без його відома та дозволу, здійснив безготівкову оплату з допомогою «РауРазз» за товар, таким чином таємно викравши грошові кошти у сумі 450 грн., які належали потерпілому ОСОБА_11 .

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 450,00 грн. (чотириста п`ятдесят гривень нуль копійок).

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

Крім цього, 30 січня 2022 року, о 13:48 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні аптеки «Подорожник» ПП «Соломія-Сервіс», що за адресою: пл. Міцкевича, 6 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і бажаючи настання таких наслідків, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав зі столу у торговому залі вище вказаної аптеки мобільний телефон марки «2Е Е500А 2019 SMARTPHONE», вартістю 1 200 грн. 00 коп., чим завдав ПП «Соломія-Сервіс» матеріальної шкоди на загальну суму 1 200 гривень 00 копійок.

Таким чином ОСОБА_7 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 19 травня 2022 року, приблизно о 13 годин 30 хвилин перебуваючи в приміщенні відділення банку ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 8, виявивши в банкоматі розташованому у даному відділі банку, банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), видану на прізвище ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і бажаючи настання таких, з корисливих мотивів направлених на подальше незаконне використання банківської картки, шляхом вільного доступу, таємно її викрав, розпорядившись нею на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 19 травняг'2022 року, в період часу з 14 години 01 хвилин по 16 годину 40 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), у час запровадження воєнного стану по всій території України, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів та власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи єдиний умисел на крадіжку грошових коштів, незаконно використовуючи викрадену платіжну банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_5 ), виданої на прізвище ОСОБА_12 , без його відома та дозволу, здійснив безготівкову оплату з допомогою «РауРазв» за товари, таким чином таємно викрав грошові кошти у сумі 3639 гривень 99 копійок, які належать ОСОБА_13 , а саме: 19.05.2022, приблизно о 14 год. 01 хв., розрахувався на суму 634 гривень за товар в магазині «ОVATSIYA #118 LVIV» - ТзОВ «Овація», що по вул. Клепарівська, 17 у м. Львові; 19.05.2022, приблизно о 14 год. 55 хв., розрахувався на суму 91 гривень 99 копійок за товар в магазині продукти «Свій Маркет», що по вул. Виговського, 1 у м. Львові; 19.05.2022, приблизно о 15 год. 02 хв., розрахувався на суму 474 гривень за товар в універмазі «Свій Маркет», що по вул. Виговського, 5 у м. Львові; 19.05.2022, приблизно о 15 год. 19 хв., розрахувався на суму 811 гривень за товар в магазині «ОVATSIYA # 209 LVIV» - ТзОВ «Овація», що по вул. Городоцька, 217 у м. Львові; 19.05.2022, приблизно о 16 год. 08 хв., розрахувався на суму 444 гривень за товар в магазині «Напої та Тютюн», що на площі Міцкевича, 6 у м. Львові; 19.05.2022, приблизно о 16 год. 13 хв., розрахувався на суму 474 гривень за товар в магазині «МІNІ МАRКЕТ LVIV», що по вул. Дорошенка, 6 у м. Львові; 19.05.2022, приблизно о 16 год. 25 хв., розрахувався на суму 60 гривень за товар в магазині продукти «Пончкарня Томі», що по вул. Краківська, 15 у м. Львові; 19.05.2022, приблизно о 16 год. 36 хв., розрахувався на суму 177 гривень за товар в магазині продукти, що по вул. Богдана Хмельницького, 12 у м. Львові; 19.05.2022, приблизно о 16 год. 40 хв., розрахувався на суму 474 гривень за товар в магазині «8VІТ NАРОІV LVIV», що на площі Старий Ринок, 1 у м. Львові;

Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 3639 гривень 99 копійок (три тисячі шістсот тридцять дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок).

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненій повторно в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , підтриману його захисником -адвокатом ОСОБА_9 , які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження; правильно встановлено фактичні обставини справи скоєння ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які підтверджуються доказами, дослідженими судом і наведеними у вироку; дано діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку, які сторонами кримінального провадження не оскаржуються таобвинуваченому ОСОБА_7 обрано покарання в межах санкцій статей обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

У суді апеляційної інстанції знайшло підтвердження покликання прокурора про те, що при призначені обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, призначаючи покарання за статтями обвинувачення та звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з призначенням іспитового строку пом`якшуючі обставини зазначив одні й ті ж самі, однак такі покликання не спростовують правильність прийнятого судом рішення.
Так ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні обвинувачений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1, 2, 4 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні злочинів, зокрема проти власності.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є проступком та не тяжким злочином. Також було враховано, що обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції враховано щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Крім того враховано дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, шкоду потерпілим повністю відшкодував, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє на гепатит «С», проходить курс реабілітації від залежності. На підставі зазначеного вище судом першої інстанції було призначено обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованих йому статей у виді обмеження волі та позбавлення волі.

З врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 та обставини справи, відшкодування завданої шкоди потерпілим, щирого каяття, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України, та ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Дане покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

З даним висновком погоджується і колегія суддів оскільки судом першої інстанції при прийнятті рішення, застосовано до обвинуваченого принцип індивідуалізації покарання.
На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Апеляційні вимоги прокурора про вчинення ОСОБА_7 нового злочину нічим не підтверджені та не булі відомі суду першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі.

Крім того колегією суддів враховується факт перебування країни у воєнному стані.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючит. 404, 405, 418, 419,424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Галицького районного суду м.Львова від 21.07.2022 року у кримінальному провадженні № 0000138 відносно ОСОБА_7 , засудженого за вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357, ч.1,2,4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: