ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4959/23
провадження № 1-кс/753/1095/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Десна Козятинського району Чернігівської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, раніше судимого, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2023 року старший слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , якому оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримала, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні особою, яка раніше вчинила розбій, під час дії воєнного стану, а саме 26.03.2023 року близько 21:30 год., поблизу будинку № 18 по вул. Вербицького у м. Києві нападу на потерпілого ОСОБА_7 та завдання останньому ударів в обличчя, якими спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та переломів кісток лицьового скелету, тобто застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, з метою заволодіння майном ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном «SAMSUNG», вартістю 6497,2 грн., тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується протоколами допиту потерпілого, свідків, огляду місця події, огляду, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також слідчий та прокурор зазначили про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувати щодо задоволення клопотання слідчого. Захисник, вважаючи кваліфікацію дій підозрюваного невірною, зазначив, що остаточна кваліфікація дій підзахисного може змінитись під час проведення досудового розслідування. Крім того, надаючи оцінку ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, захисник зазначив, що запобігти їм можливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема й домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні протоколами допиту потерпілого та свідків, протоколом огляду місця події, довідкою медичної установи щодо виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, висновком експерта № 1711/23 від 27.03.2023 щодо вартості майна потерпілого, а саме мобільного телефону «SAMSUNG», протоколом огляду оптичного носія від 27.03.2023 з відеозаписом камери спостереження, встановленої в районі вчинення злочину, а також протоколом огляду електронного носія з записами розмов мобільним телефоном потерпілого.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою, оскільки з огляду на сукупність змісту процесуальних документів та показань свідків, сторонній спостерігач може бути переконаний у можливій причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

В той же час ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

З огляду на вказані позиції рішень ЄСПЛ слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений та має малолітню дитину 2022 року народження, разом з тим підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого з застосуванням насильства, не має джерела доходу, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину та знаходиться під випробуванням, протягом встановленого строку, визначеного вироком суду від 20.07.2022 року.

Викладені вище встановлені слідчим суддею обставини свідчать про значний ступінь ризику переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків слідчий суддя вважає також таким, що існує, оскільки з огляду на встановлені на час розгляду клопотання обставини вчинення злочину, первинно отримані показання свідків є суттєво важливими для кримінального провадження. Тому, з урахуванням наявного знайомства підозрюваного з одним із свідків, ризик незаконного впливу на нього підозрюваним має достатній ступінь ймовірності.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин, не будуть дієвими для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Доводи сторони захисту щодо можливості забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки сукупність встановлених даних про особу підозрюваного, а саме відсутність у нього місця роботи та постійного джерела доходу, вчинення дій, які мають ознаки злочину, протягом встановленого нещодавнім вироком суду іспитового строку за вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави підозрюваному.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який відраховувати з 27 березня 2023 року до 25 травня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1