Справа № 930/1836/22
Провадження №11-кп/801/216/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі

відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 в режимі

відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 від 20.09.2022, за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора ОСОБА_9 та апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 08.12.2022, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, згідно ст. 89 КК України, раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня проголошення вироку.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 час перебування під вартою з 20.09.2022 з розрахунку один день перебування під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній утримання під вартою.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 20.09.2022 близько 11:50 години зайшов до приміщення Немирівської міської ради, що розташоване за адресою: вул. Горького, 84 в м. Немирів Вінницького району Вінницької області з метою отримання адміністративних послуг, так як він являється внутрішньо переміщеною особою.

Перебуваючи в приміщенні міської ради, ОСОБА_7 зайшов до незачиненого кабінету головного спеціаліста з розгляду звернень громадян Немирівської міської ради ОСОБА_10 , яка на той час у кабінеті була відсутня. Перебуваючи у приміщенні кабінету, у ОСОБА_7 виник умисел на крадіжку чужого майна. З цією метою ОСОБА_7 підійшов до письмового столу ОСОБА_10 де у внутрішній частині столу, на полиці, помітив жіночу сумку, яка належала останній, відкривши яку виявив гаманець бордового кольору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022 продовжено до 25.04.2022, Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022 продовжено до 25.05.2022, Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022 продовжено до 25.08.2022 та Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022 продовжено до 20.11.2022, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, діючи таємно, умисно, з корисливим спонукань викрав гаманець бордового кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи становить 153 грн, в якому знаходились банківські картки на ім`я ОСОБА_10 , грошові кошти у сумі 1000 грн та 10 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 20.09.2022 становить 409 грн.

Після чого ОСОБА_7 помістив викрадений ним гаманець до поліетиленового пакету, який мав із собою, вийшов з кабінету ОСОБА_10 та приміщення Немирівської міської ради.

В подальшому, вийшовши з приміщення Немирівської міської ради, ОСОБА_7 зайшов до під`їзду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 де, оглянувши вищевказаний гаманець, дістав з нього грошові кошти в сумі 1000 грн та 10 доларів США належних ОСОБА_10 , а гаманець з банківськими картками на ім`я останньої залишив у підвальному приміщенні вищевказаного під`їзду.

Таким чином ОСОБА_7 розпорядився викраденим чужим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1562 гривень.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі з доповненнями просить скасувати вирок через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі. Вказати у вироку, що початок строку відбування покарання рахувати з дати набрання вироком законної сили, зарахувати ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України термін попереднього ув`язнення у строк покарання з моменту затримання, тобто з 20.09.2022 по день набрання вироком законної сили.

Прокурор вважає, що при призначені покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого і призначив покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості. Вказує на те, що вчинений злочин є умисним, тяжким, скоєним з корисливою метою; заподіяну шкоду обвинувачений не відшкодував; суспільно-корисною працею не займається. Також прокурор вказує на неправильне визначення судом початку строку відбування покарання з дня проголошення вироку та зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання лише до ухвалення оскаржуваного вироку.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, пом`якшити призначене покарання, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання

на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки.

Захисник вказує, що ОСОБА_7 визнав вину у вчиненні інкримінованого злочину, є раніше не судимою особою, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин під впливом тяжких обставин, оскільки хотів придбати продукти харчування.

Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримку своєї апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги прокурора, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями сторони обвинувачення та вказав на безпідставність вимог, заявлених стороною захисту, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ґрунтуються на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені та оцінені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та учасниками провадження не оскаржуються.

Доводи апелянтів щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого як внаслідок суворості так і внаслідок м`якості колегія суддів вважає неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд дотримався вимог кримінального закону та враховував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, являється умисним, вчинений з корисливою метою.

Також судом взято до уваги досудову доповідь, надану Вінницьким районним відділом № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, згідно якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_7 його спосіб життя, історію правопорушень, а також високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Захисником не наведено обставин, які б свідчили про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і впливали на пом`якшення покарання.

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи прокурора щодо необхідності призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 . Прокурором не доведено, що покарання призначене судом є недостатнім та не досягне мети кримінального покарання.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не знаходить даних, які б вказували на порушення судом вимог ст. 65 КК України при врахуванні обставин при призначенні покарання.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, на строк наближений до мінімального, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При цьому є слушними доводи, наведені в доповненнях до апеляційної скарги прокурора, про неправильне визначення початку строку відбування покарання та зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Вимогами п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою суд у резолютивній частині вироку серед іншого суд ухвалює рішення і про початок строку відбування покарання.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та ухвалив рахувати строк відбування покарання з дня проголошення вироку.

Відповідно до ст. 4 Кримінально-виконавчого кодексу України, підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Враховуючи, що в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід тримання під вартою, початок строку відбування покарання слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовуються щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частин перші цієї статті.

Суд першої інстанції правильно прийняв рішення про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, однак не зазначив чіткий період, який слід зарахувати.

З огляду на положення ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення з моменту затримання і до дня надбання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 413 КПК України, незастосування закону, який підлягає застосуванню, є підставою для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене, вирок суду підлягає зміні в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 - 409 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 08.12.2022 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, змінити.

В резолютивній частині вироку вказати, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України термін попереднього ув`язнення у строк покарання з моменту затримання з 20.09.2022 по день набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту отримання її копії. Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4