Справа № 447/1522/21
Провадження № 1-кп/456/91/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000024 від 13.04.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, з середньою професійною освітою, не працюючого, одруженого, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_5

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , 28.10.2020 о 15.00 год., перебуваючи в приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області, що за адресою: Львівська область, місто Миколаїв, вул. І.Мазепи,29, в судовому засіданні, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 щодо притягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, та будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність, передбаченою ст.384 КК України, надавши суду присягу говорити лише правду, усвідомлюючи характер своїх свідчень, які мають значення для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, свідомо ввів суд в оману, шляхом надання завідомо неправдивих показань, бажаючи визнання судом ОСОБА_7 не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме: повідомив суду про те, що саме він, а не ОСОБА_7 , керував транспортним засобом марки «Skoda», модель «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області. Через деякий час приїхали працівники поліції, які склали протокол про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В подальшому, в судовому засіданні, покази ОСОБА_3 спростовано показаннями інших очевидців події, доказами у справі та іншими матеріалами, та як наслідок, винесено постанову суду від 11.11.2020, яка набрала законної сили про притягнення ОСОБА_7 до зазначеної вище адміністративної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_3 ввів в оману суд, шляхом надання завідомо неправдивого показання, як свідок, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.384 КК України.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вищезазначене кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Ч.1 ст.384 КК України - завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Санкція ч.1 ст.384 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Твердження сторін.

Під час змагального судового процесу сторони в правових та логічних формах висунули власні версії подій, які на їх думку, мали місце та висловилися щодо юридично значущих обставин даного кримінального провадження.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 18 травня 2021 року дізнавачем СД відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 та затвердженого прокурором Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_3 ввів в оману суд, шляхом надання завідомо неправдивого показання, як свідок, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.384 КК України.

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, показаннях свідків, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор ОСОБА_5 вважає, що надані докази доводять склад кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

Спростовуючи доводи сторони захисту про недопустимість окремих доказів прокурор вказує на те, що обов`язковості завірення (засвідчення) копій документів у КПК України, на відміну від ГПК, ЦПК України та КАС України не передбачено. Відтак, доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними. Вважає, що копії документів, які стороною захисту ставляться під сумнів, отримані у відповідності до вимог КПК України на підставі рішення слідчого судді, згідно протоколу тимчасового доступу до речей документів від 29.04.2021, які судом досліджено в оригіналах та оригінали таких долучено до матеріалів судової справи №447/1522/21. Вважає, що порядком вилучення копій документів згідно ухвали суду, який визначено ч.4 ст.223 КПК України, не передбачено обов`язку засвідчення таких копій. Крім цього, вказує, що прокурором 11.01.2023 стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_3 та його захиснику (адвокату) додатково в порядку ч.11 ст.290 КПК України, надано завірені копії документів, як цього вимагала сторона захисту, тобто засвідчені відповідно до Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядження. 11.01.2023 прокурором в судовому засіданні суду надано для огляду усі оригінали матеріалів кримінального провадження №0000087 від 23.11.2020, до яких дізнавачем на підставі ухвали слідчого судді згідного протоколу тимчасового доступу у межах кримінального провадження №0000024 отримано доступ, і які стороною захисту ставляться під сумнів. Таким чином, вищевказані доводи сторони захисту щодо визнання матеріалів кримінального провадження №0000024 недопустимими є помилковими, з підстав наведених вище, зокрема, такі документи отримані з дотриманням вимог КПК України, тобто на підставі ухвали слідчого судді. Щодо доводів сторони захисту в частині не зазначення в протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 29.04.2021 факту наявності чи відсутності зауважень і доповнень зі сторони учасників вищевказаної процесуальної дії, то зазначає, що такі зауваження і доповнення до протоколу з боку учасників зазначаються у випадку якщо такі зауваження і доповнення є у осіб (учасників процесуальної дії), якщо зауважень і доповнень немає, то це не є обов`язком дізнавача чи слідчого зазначати відомості, що зауважень і доповнень немає. Окрім того, учасник процесуальних дій після ознайомлення з протоколом слідчої дії може на окремому аркуші долучити свої зауваження чи доповнення у будь-який час на стадії досудового розслідування, мотивувавши тим, що не до кінця зрозумів текст чи словосполучення, викладені у протоколі. Більше того, у судовому засіданні судом при розгляді обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за клопотанням сторони захисту безпосередньо проведено допити учасників такої процесуальної дії як тимчасовий доступ до документів від 29.04.2021 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , і останні не заявляли, що їх права під час такої процесуальної дії були порушені, відтак у таких відсутні зауваження та доповнення до відповідного протоколу. Свідок ОСОБА_10 надав суду покази щодо процедури виконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000087 і повідомив, що дізнавач прибув у Миколаївський відділ окружної прокуратури із ухвалою суду про надання тимчасового доступу, ознайомив його із змістом даного рішення суду, оскільки на той час ОСОБА_10 виконував обов`язки першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури, після чого ОСОБА_10 скерував дізнавача до процесуального керівника, до кого саме не пригадує, однак, точно до процесуального керівника, який входив у групу процесуальних керівників по вищезгаданому провадженні. Аналізуючи покази ОСОБА_10 зазначає, що останній не зовсім пригадував точні обставини, про які запитували його учасники, так як пройшов великий проміжок часу від проведення тих чи інших подій, і він не надавав ствердних відповідей на запитання, лише посилався на можливість чи ймовірність таких фактів. Таким чином, підстав вважати, що ОСОБА_10 не підписував протокол тимчасового доступу від 29.04.2021 до матеріалів кримінального провадження №0000087, наданого на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду від 15.04.2021 не має, а тому доводи сторони захисту в цій частині також є не переконливими для суду, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам подій, так як згідно системного аналізу доказів, зокрема, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 29.04.2021, ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду від 15.04.2021, показів свідків сторони захисту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується сам факт проведення 29.04.2021 дізнавачем такої процесуальної дії як тимчасовий доступ до речей і документів, зокрема доступ до матеріалів кримінального провадження №0000087.

Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченим ОСОБА_3 покази щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.384 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України не визнав та надав показання про те, що близько 19:30 год. він разом зі своєю сестрою, її дітьми, її чоловіком та його дружиною та матір`ю поверталися з озера в с. Задорожнє додому у м. Львів. Біля заправки зупинилися. Вийшли з автомобіля, діти побігли у кущі. Під`їхали працівники поліції, запитали кому належить автомобіль, ОСОБА_12 відповів, що автомобіль належить йому. На запитання ОСОБА_13 що сталося, працівники поліції повідомили, що він створив аварійну ситуацію. ОСОБА_12 заперечив, вказав, що вони не створювали жодної аварійної ситуації. Працівники поліції попросили пред`явити документи, чи пред`являв документи ОСОБА_12 , він не бачив. Далі працівники поліції запропонували ОСОБА_14 пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_12 запитував на якій підставі він повинен проходити огляд. Почався словесний конфлікт. І працівники поліції почали складати протокол. ОСОБА_12 почав їх знімати на відео на мобільному телефоні. Під час складання протоколу він почув як ОСОБА_12 закричав, коли озирнувся, то побачив, що працівник поліції тримає його за руки. Далі його сестра викликала карету швидкої медичної допомоги, працівники якої хотіли шось вколоти ОСОБА_14 , але той відмовився. Потім ОСОБА_7 забрали до лікарні, і його мати поїхала разом з ним. Вони залишилися на місці події, очікували приїзду слідчо-оперативної групи. Потім вони поїхали у райвідділ поліції. На місце події приїхав інший водій, який сів за кермо, оскільки їм повідомили про те, що вони не вправі керувати автомобілем. До 00 год. 01.00 год. їх протримали у райвідділку поліції. Вони надали пояснення, пізніше приїхав ОСОБА_15 з медичного закладу і вони поїхали додому. Він підтверджує свої показання в Миколаївському районному суді м. Львова про те, що за кермом автомобіля до його зупинки був він, а не ОСОБА_7 .

На запитання прокурора обвинувачений відповів, що до озера за кермом був ОСОБА_16 , з озера за кермом до зупинки автомобіля біля заправки був він. Вони з ОСОБА_17 того дня алкогольні напої не вживали. Автомобіль потім забрала ОСОБА_18 на прохання ОСОБА_7 . Працівники поліції не запитували на місці події про те, хто керував транспортним засобом. Ключі від автомобіля залишилися в замку запалювання.

На уточнююче запитання головуючого судді обвинувачений відповів, що давав письмові пояснення при складанні протоколу за ст.130 КУпАП, він їх особисто не писав, а лише підписав, не читаючи. Не зміг пояснити суду, чому в таких поясненнях він вказав, що автомобілем керував ОСОБА_7 , і чому на місці події він не заперечив цього факту і не вказав, що автомобілем керував він, а не ОСОБА_19 .

На запитання захисника ОСОБА_6 обвинувачений відповів, що з моменту зупинки автомобіля до того часу, як приїхали працівники поліції пройшло до п`яти хвилин. Коли працівники поліції під`їхали, вони якраз з ОСОБА_15 підходили до автомобіля, тому працівники поліції не могли бачити, хто саме був за кермом автомобіля. На заправці він в той час людей не бачив. Свідок ОСОБА_20 підійшов вже пізніше, коли складався протокол, орієнтовно за 30 хв. Чи був у нього з кимось конфлікт, він не пригадує. У нього на місці події пояснення не відбиралися.

Під час судових дебатів та останнього слова обвинувачений просить ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.

Під час розгляду кримінального провадження та під час виступу в судових дебатах захисник ОСОБА_6 заперечила винуватість свого підзахисного та вказала, зокрема про таке.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, а саме у наданні завідомо неправдивих показань - керування транспортним засобом марки Шкода, модель Феліція, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 хвилин на 582 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с.Заклад Миколаївського району Львівської області після того як автомобіль зупинився поблизу заправки. Тобто зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинуваченому інкримінується повідомлення неправдивих даних щодо того, хто саме керував автомобілем після того як автомобіль зупинився поблизу заправки. В процесі дослідження звукозапису судового засідання по справі №447/2258/20 щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, встановлено, що ОСОБА_3 , не зазначав про керування ним транспортним засобом 21.08.2020 після того, як автомобіль зупинився поблизу заправки, так як даний транспортний засіб було передано під керування ОСОБА_21 згідно розписки від 22.08.2020, яка міститься в матеріалах справи №447/2258/20. Дані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Стороною обвинувачення в обвинувальному акті не ставиться в обгрунтування обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України повідомлення неправдивих відомостей про водія транспортного засобу марки до моменту зупинки даного автомобіля поблизу заправки, що було предметом розгляду справи №447/2258/20. Враховуючи, що обставини викладені у обвинувальному акті не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, відсутні докази вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення згідно змісту обвинувального акту, підставним є винесення виправдувального вироку.

Крім цього, в процесі дослідження доказів по справі вбачається подання стороною обвинувачення наступних недопустимих доказів:

1. Протокол проведення слідчого експерименту від 16.02.2021, так як стороні захисту не було відкрито в порядку ст.290 КПК України відеозапис фіксації проведення слідчого експерименту, що підтверджується протоколом про ознайомлення, надання доступу та отримання копій матеріалів досудового розслідування від 18.05.2021. Крім цього, про даний відеозапис не вказано в самому протоколі проведення слідчого експерименту і відповідно сторона захисту не знала про його існування, а тому не надавала запит на його відкриття для ознайомлення. Крім цього, співставляючи дані протоколу проведення слідчого експерименту та показів свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні 27.05.2022 вбачається, що одні і ті ж обставини викладені по-різному, так як згідно протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_20 , переходив авто дорогу Київ-Чоп і в цей час побачив як на узбіччі паркується автомобіль марки Шкода Феліція. Проте при наданні показів в суді, даний свідок зазначив, що «побачивши зупинення автомобіля марки Шкода Феліція він рушив від автозаправки «Манго» в її напрямку щоб подивитись». Дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_20 , підійшов до місця зупинки автомобіля марки Шкода Феліція лише після залучення працівниками поліції понятих вже при оформленні матеріалів про вчинення ОСОБА_17 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Таким чином, свідок ОСОБА_26 1.1 фізично не мав можливості побачити, хто керував автомобілем марки Шкода Феліція так як в цей час знаходився на робочому місці на автозаправці «Манго», яка знаходиться на відстані більш як 150 метрів до автодороги. Крім цього, свідок ОСОБА_27 зазначив, що знаходячись на заправці «Манго» 21.08.2020 неможливо було побачити, хто виходив з авто на місці зупинки автомобіля марки Шкода Феліція, так як в цей час був дуже інтенсивний рух і автозаправка знаходиться на значній відстані від місця зупинки автомобіля марки Шкода Феліція. Крім цього, свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_28 зазначили, що свідок ОСОБА_20 21.08.2020 підійшов до місця зупинки автомобіля марки Шкода Феліція вже після залучення працівниками поліції понятих, тобто не менш ніж 10-15 хв після зупинки автомобіля марки Шкода Феліція. Відповідно свідок ОСОБА_20 , надав суду неправдиві покази з метою сприяння слідству та введення суду в оману. Окрім цього, з відеозапису нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_20 , підписує пустий бланк пояснень на місці зупинки автомобіля марки Шкода Феліція і не надає жодних пояснень. Це вказує на зацікавленість даного свідка, неодноразову зміну ним показів та співпрацювання із працівниками поліції, що беззаперечно унеможливлює взяття показів даного свідка для обгрунтування судового рішення. Окрім цього, в протоколі проведення слідчого експерименту усупереч вимогам п.1 ч.3 ст.104 КПК України не вказано всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії, зокрема не вказано про присутність ОСОБА_24 , який поставив свій підпис в кінці протоколу в графі учасники. Також, усупереч вимогам ст.ст.104,105 КПК України в протоколі не вказано про виготовлення та долучення в якості додатку до протоколу фототаблицю, яка крім цього не засвідчена підписами усіх учасників процесуальної дії.

2. Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 29.04.2021, так як такий проведено з грубим порушенням вимог КПК України. Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 29.04.2021, виконуючий обов`язки першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури у Львівській області ОСОБА_10 надав доступ дізнавачу СД відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 до матеріалів кримінального провадження №0000087 від 23.11.2020. Аналізуючи зміст витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000087 від 23.11.2020 вбачається, що процесуальним керівником по даному провадженню були ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . Під час допиту свідка ОСОБА_10 останній зазначив, що жодної процесуальної дії в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , в тому числі надання тимчасового доступу до речей та документів, не проводив та не був залученим. Також останній пояснив, що ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження могла бути виконана лише процесуальним керівником в межах кримінального провадження (тобто в даному випадку ОСОБА_29 або ОСОБА_31 ) так як саме в нього знаходяться матеріали кримінального провадження. Таким чином, свідок підтвердив, що не надавав матеріали кримінального провадження №0000087 від 23.11.2020 дізнавачу СД відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 згідно протоколу від 29.04.2021. Також допитаний 12.12.2022 в суді свідок ОСОБА_11 зазначив що був присутній під час вище вказаної слідчої дії і вказав, що саме прокурор ОСОБА_32 проводив слідчу дію, а не перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури у Львівській області ОСОБА_10 . Дані порушення вказують на отримання доступу до матеріалів КП №0000087 від 23.11.2020 неуповноваженою особою і відповідно незаконність використання отриманих матеріалів в межах даної судової справи. Відповідно усі матеріали КП №0000087 від 23.11.2020 є недопустимими доказами, так як отримані з грубим порушенням вимог КПК України. Крім цього, вилучені під час тимчасового доступу документи не засвідчені уповноваженою особою, і з порушенням вимог п.5.26 Національного стандарту ДСТУ 4163:2020. Усі вилучені копії містять лише відтиск печатки, без зазначення ким саме було завірено копії.

Також, в суді було допитано ряд свідків, покази яких є суперечливими та ставляться під сумнів щодо правдивості з огляду на наступне. Свідок ОСОБА_20 надав покази, які абсолютно не відповідають обставинам, зафіксованим на відео з нагрудних камер працівників поліції, а саме - останній зазначив, що підійшов до припаркованого транспортного засобу марки Шкода Феліція, 21.08.2020 в момент, коли автомобіль паркувався навпроти заправки Манго і чітко бачив, що автомобілем керував не обвинувачений, а інший чоловік, в якого потім виник конфлікт з працівниками поліції. Свідок ОСОБА_20 , повідомив, що перебував біля припаркованого автомобіля з моменту його паркування і до моменту затримання ОСОБА_13 та доставлення його до медичного закладу. Дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що свідок ОСОБА_20 , підійшов до припаркованого транспортного засобу вже після залучення понятих до процедури оформлення протоколу про вчинення ОСОБА_17 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. З показів свідка ОСОБА_27 вбачається, що рух транспорту на автодорозі поблизу заправки Манго був щільний та ускладнений великим потоком автомобілів, а заправка Манго розташована на відстані не менш ніж 100-150 метрів, що унеможливлює спостереження за автомобілем, припаркованим навпроти заправки. Крім цього, з відеозапису нагрудних камер вбачається, що ОСОБА_20 підписав незаповнений протокол відібрання пояснень, вказавши працівнику поліції, щоб останній сам написав пояснення. Крім цього, допитані в суді свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_28 надали покази, якими спростовано покази свідка ОСОБА_20 . Свідок ОСОБА_33 надав покази, що останній перебував в Миколаївському районному суді Львівської області під час проведення слідчої дії - тимчасового доступу до речей і документів, а саме судової справи №447/2258/20 щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП. При цьому свідок зазначив що працює оператором котельні Миколаївського відділу поліції і пригадує лише факт перебування його в суді при проведенні слідчої дії, проте що саме вчиняли учасники слідчої дії він не пригадує. Натомість стороною захисту надано суду для дослідження звукозапис судового засідання Жидачівського районного суду Львівської області від 05.10.2022 по справі №447/2260/21 по обвинуваченню ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України. В даному судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_33 щодо тих же подій слідчої дії - тимчасового доступу до речей і документів, а саме судової справи №447/2258/20. При наданні показів свідок вказав що працює оператором котельні Миколаївського відділу поліції і його часто залучають до слідчих дій в якості понятого, проте ні при яких слідчих діях в Миколаївському районному суді Львівської області він не був присутній і нічого не підписував. Дані обставини вказують на надання неправдивих показів свідком ОСОБА_33 та відповідно незаконність проведення слідчої дії - тимчасового доступу до речей і документів судової справи №447/2258/20 щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, так як фактично не було проведено її з залученням понятих і невідомо, яким чином матеріали справи були передані правоохоронним органам, якщо підписи поняті проставляли не в суді, а по дорученню в відділку поліції. Окрім цього, в суді було допитано свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , які дали покази, що підтверджують надання свідками ОСОБА_36 та ОСОБА_37 неправдивих показів, так як останні в складі патрульної поліції не могли бачити, хто керував транспортним засобом марки Шкода Феліція з огляду на приїзд патрульної машини 5-7 хвилин після зупинки транспортного засобу. Окрім цього, свідок ОСОБА_24 зазначив при дачі показів, що чітко бачив як із водійської сторони авто виходив ОСОБА_12 , проте при дослідженні постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020 встановлено, що ОСОБА_24 зазначив, що не бачив, хто керував транспортним засобом. Відповідно свідок дав неправдиві покази з метою обвинувального ухилу, а тому є зацікавленою стороною, чиї покази не мають братись до уваги судом. Фактично доказів того, хто керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту зупинки та після зупинки, судом під час розгляду даної справи не здобуто, так як покази свідків є суперечливими та ставляться під сумнів, враховуючи вище вказані фактори.

Постанова Миколаївського районного суду Львівської області по справі №447/2258/20 не є безумовним доказом доведення вини обвинуваченого, так як викладені в ній обставини є внутрішнім переконанням судді, який в свою чергу виніс постанову про необхідність внесення відомостей в ЄРДР по факту надання показів обвинуваченим, а тому є суб`єктивним баченням обставин справи. Крім цього, аналізуючи зміст постанови суду щодо притягнення ОСОБА_13 до адміністративної відповідальності, вбачається, що така обгрунтована на письмових поясненням свідка ОСОБА_38 , які були заповнені самим працівником поліції, як вбачається із відео нагрудних камер; поясненнях ОСОБА_39 та ОСОБА_40 відібраних працівниками поліції, які в суді під присягою відмовились від них з огляду на здійснення на них психологічного тиску з боку працівників поліції і відповідно надали правдиві покази в суді під присягою; поясненнях понятих ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , які як по даній справі так і по справі №447/2258/20 надали покази, що не бачили самого факту керування транспортним засобом.

Враховуючи вище вказані обставини захисник просить винести виправдувальний вирок відносно ОСОБА_3 .

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.

Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, за яким обвинувальний акт надійшов до суду не визнав, за клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримано стороною захисту, відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено в повному обсязі.

Однак суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення з числа встановлених фактичних обставин слова «після того, як автомобіль зупинився поблизу заправки», оскільки вказані слова суперечать встановленим фактичним обставинам в судовому засіданні та не впливають на обсяг пред`явленого обвинувачення (не збільшують та не зменшують зміст такого). При цьому більш детальна аргументація та мотиви наведеного, будуть викладені судом при спростуванні позиції сторони захисту про неконкретне обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку:

показаннями в судовому засіданні свідків, безпосередньо допитаних судом, як за клопотанням сторони обвинувачення, так і за клопотанням сторони захисту, а саме:

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 про те, що він працює на заправці на повороті в с. Заклад Миколаївського району. Восени 2020 року близько 20.00 год. він побачив автомобіль Шкода, який рухався по дорозі з м. Стрий і який повернув ліворуч до альтанок. Десь за 30 с. він побачив автомобіль з проблисковими маячками. За кермом автомобіля був інший чоловік, обвинувачений сидів на пасажирському сидінні. Він бачив всю цю подію на власні очі. Поліцейські вийшли з автомобіля, підійшли до водія і попросили пред`явити документи, той почав поводити себе неадекватно, нецензурно лаявся. Крім водія, обвинуваченого, була ще жінка і троє маленьких дітей. Жінка також нецензурно лаялася, в тому числі і до нього, оскільки він зробив їй зауваження. Був такий момент, коли водія поліцейські взяли попід руки, і той навмисно впав, намагаючись спровокувати поліцейських. Вся подія тривала близько 30 хв. Потім приїхала карета швидкої медичної допомоги і водія забрали, у нього наче боліла рука. Він стояв збоку і спостерігав за подією, потім повернувся на робоче місце.

На запитання прокурора, свідок ОСОБА_20 відповів, що відстань між ним та автомобілем була 40-45 м. Того вечора освітлення було природне. Автомобіль був сірого кольору, марки Шкода. Водій автомобіля Шкода був одягнутий в синю майку, на голові у нього була кепка. Пригадує, що ще хтось під`їхав до місця події на скутері. Він на досудовому розслідуванні давав аналогічні показання, на нього ніхто тиск не чинив. Ствердив, що обвинувачений, який присутній в залі судових засідань був того дня пасажиром, а не водієм автомобіля Шкода.

На запитання захисника, свідок ОСОБА_20 відповів, що коли автомобіль Шкода зупинився, він перебував біля газової бочки. Між ним та автомобілем було 40-45 м., між автомобілем і альтанками було 20-25 м. Він коли побачив поліцейський автомобіль, одразу підійшов подивитися, минуло близько 1-2 хв. Коли обвинувачений виходив з автомобіля, він був на відстані 40 м, і чітко бачив, що той вийшов зі сторони пасажира, а не водія. Вважає, що поліцейські добре бачили, як водій та пасажир виходили з автомобіля. Він з поліцейськими особисто не знайомий, бачив їх візуально. Він просив водія та жінку не нервувати і заспокоїтися та говорив до поліцейських, щоб ті одягли водію на руки кайданки, оскільки той навмисно їх провокує. Жодного конфлікту між ним та дружиною водія у нього не було, він лише просив її заспокоїтися. Після того, як поїхала карета швидкої медичної допомоги, він залишався на місці події ще кілька хвилин. Пояснення він підписував. На місці події був ще один сторонній чоловік, більше нікого він не бачив. Був мужчина на скутері ,ще один чоловік, в когось відбирали пояснення. Чоловік на скутері під`їхав близько за 3-4 хв, після того, як на місце події підійшов він.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 про те, що подія мала місце 21.08.2020, він був в складі слідчо-оперативної групи СРПП №2 Миколаївського ВП Пустомитівського ВП, на чергування заступив спільно з ОСОБА_25 і ОСОБА_43 . Їх зміна почалася о 19.00 год., вони отримали зброю і о 19.45 год. виїхали з РВ на дорогу М-06 Київ-Чоп з с. Дроговиж. О 20.00 год. на перехресті доріг М-06-1425 їм посигналив автомобіль Жигулі 2107, щоб вони зупинилися. Водій вказаного автомобіля повідомив, що рухався з озера Байкал за автомобілем Шкода Феліція Універсал сірого кольору, водій вказаного автомобіля створив йому аварійну ситуацію і водій може перебувати в стані сп`яніння. Також повідомив, що автомобіль поїхав в сторону м. Львів. Тоді вони ввімкнули проблискові маячки червоно-синього кольору і поїхали в напрямку м. Львів за вказаним автомобілем, наздогнали його біля с. Заклад, навпроти АЗС. Автомобіль Шкода припаркувався перпендикулярно до дороги і їм було видно, як з місця водія вийшов чоловік, який був одягнутий в синю футболку, сині спортивні штани та синю бейсболку. Вони зупинилися біля транспортного засобу, ОСОБА_44 підійшов до водія, та на підставі ст.40 Закону «Про національну поліцію» ввімкнув бодікамеру і попросив водія пред`явити документи. Водій підійшов до автомобіля, взяв документи і пред`явив їх ОСОБА_45 . При цьому водій одразу ж надягнув на обличчя маску. Це викликало у них підозру в тому, що водій намагається приховати запах алкоголю з порожнини рота. В той час чоловік проїжджав на скутері, і він попросив його зупинитися, в подальшому цей чоловік був залучений понятим. При складанні протоколу за ст.130 КУпАП, водій ОСОБА_7 намагався уникнути огляду, знімав їх на відео на свій мобільний телефон. Потім він ліг на капот їх службового автомобіля, почав нецензурно лаятися і штовхнув ОСОБА_25 , який зробив йому зауваження. Тоді ОСОБА_25 застосував силу і відвів його в сторону, вони хотіли одягти йому на руки кайданки, оскільки його поведінка була неадекватною. ОСОБА_7 намагався вирватися, пручався, і у нього щось при цьому хруснуло в руці. ОСОБА_25 викликав слідчо-оперативну групу, приїхали ОСОБА_46 та ОСОБА_47 . Ними було відібрано пояснення у ОСОБА_3 , той підтвердив, що автомобілем керував ОСОБА_7 ОСОБА_23 дружина ОСОБА_7 також підтвердила факт керування автомобілем ОСОБА_7 . Їхні пояснення були долучені до протоколу за ст.130 КУпАП. Коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, ОСОБА_7 кричав, нецензурно лаявся. Вони повезли його в Миколаївську ЦРЛ, де йому була надана необхідна медична допомога. У лікарні вони також йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, той відмовився і ними було зібрано матеріали та складено протокол за ст.130 КУпАП. Доповнив, що обвинувачений ОСОБА_48 , коли вони під`їхали до автомобіля вийшов з місця пасажира, він був одягнутий в червону футболку, позаду в автомобілі сиділо дві жінки і двоє дітей.

На запитання прокурора, свідок ОСОБА_24 відповів, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в Миколаївському районному суді він був залучений до участі в справі в якості свідка. Обвинувачений ОСОБА_3 на місці події поводив себе пасивно, ОСОБА_7 казав йому знімати все на телефон. На місці події ОСОБА_7 жодного разу не вказав, що він не керував транспортним засобом.

На запитання захисника, свідок ОСОБА_24 відповів, що з водієм автомобіля ВАЗ 2107 вони спілкувалися близько 1 хв., вони наздогнали автомобіль Шкода десь за 2 хв, оскільки їхали дуже швидко. Коли вони під`їхали, автомобіль дійсно вже стояв, однак вони бачили, як водій та пасажир виходили з автомобіля. Його показання є аналогічними тим, які він давав в Миклаївському районному суді під час розгляду справи відносно ОСОБА_7 за ст.130 КУпАП. Він сидів на пасажирському сидінні спереду і все бачив. Боді камера була у ОСОБА_49 . Водій скутера був залучений в якості понятого, потім вони залучили ще одну жінку як поняту. Він відбирав пояснення у ОСОБА_20 на місці події. Останній підійшов до них в той час, як вони залучали понятих. Пригадує, що між ним та ОСОБА_7 на місці був конфлікт. Боді камера була ввімкнута постійно.

На запитання головуючого судді, свідок ОСОБА_24 відповів, що ОСОБА_7 сам зупинив свій транспортний засіб. На місці події вони повідомляли йому про водія, якому він створив аварійну ситуацію, однак ОСОБА_7 цей факт заперечував. Подія тривала близько 30 хв. ОСОБА_20 вказував на ОСОБА_7 , як на особу, що керувала транспортним засобом, тому в нього були відібрані пояснення. ОСОБА_7 вказував на те, що він був учасником Революції Гідності, не погоджувався з їхніми діями. У нього було червоне обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, було видно тремтіння пальців рук. ОСОБА_7 двічі відмовився від проходження огляду, спочатку на місці події, потім у медичному закладі. Оскільки ОСОБА_7 повезли до медичного закладу, тому йому було запропоновано і там пройти огляд на стан сп`яніння. Він складав протокол у лікарні, свідки підписали його на місці події, підтвердивши факт відмови останнього від проходження огляду. ОСОБА_7 дійсно не говорив, що він водій, але і не заперечував, що керував транспортним засобом, від відмовлявся пройти огляд.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_25 про те, що в 2020 році вони перебували на службі, рухалися дорогою Київ-Чоп, коли до них під`їхав автомобіль, водій якого повідомив про те, що водій автомобіля Шкода сірого кольору створив йому аварійну ситуацію і поїхав в сторону м. Львів. Вони ввімкнули проблискові маячки і поїхали за автомобілем, побачили його навпроти заправки на повороті в с. Заклад. Автомобіль вже стояв, вони побачили, як ОСОБА_7 вийшов з автомобіля. Він сидів позаду. ОСОБА_24 та ОСОБА_44 підійшли до водія автомобіля, ОСОБА_7 пред`явив їм документи. Останній провокував працівників поліції, конфліктував, тому він підійшов до них. Вони запідозрили, що водій перебуває в стані сп`яніння, оскільки той одразу одягнув маску і окуляри. ОСОБА_7 відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, кидався на капот службового поліцейського автомобіля. Потім був інцидент з його рукою. Приїхала слідчо-оперативна група. Викликали карету швидкої медичної допомоги і повезли його в лікарню, де він був оглянутий лікарями. У лікарні ОСОБА_7 також відмовився проходити огляд і був складений протокол за ст.130 КУпАП відносно нього.

На запитання прокурора, свідок ОСОБА_25 відповів, що він бачив, як ОСОБА_7 виходив з автомобіля, а ОСОБА_3 з місця пасажирського сидіння. Водій автомобіля не високого зросту, був одягнутий в сині футболку та штани, мав темні окуляри та бейсболку. Обвинувачений ОСОБА_3 був одягнутий в червону футболку. Потім з`ясувалося, що свідок ОСОБА_20 також бачив, що водієм автомобіля був ОСОБА_7 .

На запитання захисника, свідок ОСОБА_25 відповів, що з чоловіком, який зупинив їх службовий автомобіль вони спілкувалися близько 10-20 с. В автомобілі крім водія та обвинуваченого були ще жінки та діти. ОСОБА_7 пред`явив документи, не пригадує, чи той говорив, що керував транспортним засобом. Пригадує, що той казав: « ОСОБА_50 їхав, мій автомобіль». Чи був ще хтось сторонній на місці події коли вони під`їхали, він не пригадує. Ще як понята була запрошена жінка, здається вона їхала на скутері, точно не пригадує. Конфлікт був з самого початку і до завершення події. Поняті були запрошені за 10 хв. На місці події також був чоловік ОСОБА_20 , звідки він прийшов, йому невідомо, він постійно робив ОСОБА_7 зауваження. В Миколаївському районному суді його допитували двічі. Він надавав аналогічні показання тим, які він дає на даний час. Від заправки до автомобіля відстань 100-150 м. Пригадує, що знімав ОСОБА_7 з капоту службового автомобіля, він вивертався і в нього щось сталося з рукою. Відносно нього була проведено службове розслідування, його допитували в ДБР. Його до відповідальності притягнуто не було. Поняті протокол підписали на місці події. Протокол складав ОСОБА_24 . В швидку з ОСОБА_7 сіла його теща, всі інші залишилися на місці події. Він не бачив, щоб обвинувачений керував транспортним засобом. Обвинувачений поводив себе на місці події спокійно, намагався заспокоїти ОСОБА_7 . І обвинувачений, і ОСОБА_7 знімали їх на мобільний телефон. Вони наздогнали автомобіль ОСОБА_7 за 1-3 хв, проїхавши при цьому 2 км. Протокол був складений на місці події, слідчо-оперативна група приїхала, оскільки мав місце інцидент. Газова колонка знаходиться біля дороги, відстань від неї до автомобіля 40-60 м.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_51 про те, що восени 2020 року вона перебувала на посаді помічника голови суду ОСОБА_52 . Суддею розглядалася справа про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Вона готувала проект постанови, суддя притягнув особу до відповідальності за вказаною статтею. Постанова була оскаржена, і залишена без змін Львівським апеляційним судом. Вона також готувала проект постанови про внесення відомостей до ЄРДР. Судове засідання фіксувалося технічними засобами за клопотанням сторони захисту. Прізвище порушника ОСОБА_7 .

На запитання захисника свідок ОСОБА_53 відповіла, що безпосередню участь в судовому засіданні вона не брала, процес фіксувала секретар судових засідань. В справі було кілька судових засідань, суддя робив нотатки, за допомогою яких і матеріалів справи вона і готувала проект судового рішення. Чи вносив суддя правки та виправлення до постанови, їй невідомо. Вона не була присутня в судовому засіданні, тому показання свідків їй невідомі. Звукозапис судових засідань вона не прослуховувала.

На запитання прокурора свідок ОСОБА_53 відповіла, що не пригадує коли був остаточний проект судового рішення. Чи допитувалися в день винесення постанови суду свідки, їй невідомо. Суддя постійно нотував показання свідків, допитаних в судовому засіданні. Судове рішення було виготовлено в день його проголошення і нею вручено учасникам процесу. Рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень було надіслано суддею.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 про те, що вони поверталися з озера, зупинилися навпроти заправної станції. Діти сходили в туалет коли вони повернулися, під`їхали працівники поліції. ОСОБА_7 її чоловік повідомив їм, що він власник автомобіля. Тоді вони запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, чоловік відмовився і почав знімати все на відео на мобільний телефон. Працівники поліції поводили себе злісно і агресивно, рекомендували чоловіку відійти, а коли він не погодився, заламали йому руку. Вони підійшли з матір`ю до поліцейських, однак вони їх відштовхнули. В чоловіка, який пручався і виривався від них, в подальшому була зламана рука. Потім приїхала карета швидкої медичної допомоги, медсестра пропонувала чоловікові зробити укол, але той відмовлявся, оскільки не знав, що йому хочуть вколоти. Тоді медсестра дала йому документ про відмову від надання медичної допомоги для підпису, але вона не дала чоловікові такий підписати. Тоді чоловіка забрали у лікарню, з ним поїхала її мати. Потім працівники поліції сказали їм їхати до райвідділу, відпустили їх вночі.

На запитання захисника свідок ОСОБА_23 відповіла, що вони відійшли від автомобіля на відстань 30-50 м., повернулися за 7-10 хв. Коли вони підійшли до автомобіля, крім них та поліцейських там більше нікого не було. Коли її чоловіку ОСОБА_7 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, понятих не було. Вже коли чоловік лежав в кареті швидкої медичної допомоги, з`явилися якісь сторонні люди. Працівник заправки з`явився пізніше, його з самого початку не було на місці події, він їй робив зауваження. Чи він підписував документи, вона не пригадує. Вона писала пояснення під диктовку.

На запитання прокурора свідок ОСОБА_23 відповіла, що на місці події поліцейські не з`ясовували хто був за кермом автомобіля. З ОСОБА_7 вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Поліцейські запитали лише про те, хто є власником автомобіля, чоловік відповів, що він. ОСОБА_7 притягли до відповідальності за ст.130 КУпАП. На їхню домашню адресу приходили документи про необхідність сплати штрафу. Подія мала місце 21.08.2020. ОСОБА_7 викликали в судові засідання до Миколаївського районного суду для дачі показань, оскільки відносно нього розглядалася справа за ст.130 КУпАП. В суді також як свідки були допитані вона, її мати та брат, який є обвинуваченим у цій справі. Вона не була присутня при тому, як її брат надавав в суді показання.

Свідок ОСОБА_23 на підставі ст.63 Конституції України відмовилася від дачі показань про те, хто того дня керував транспортним засобом і чи ОСОБА_7 вживав того дня алкогольні напої.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_54 , яка відповідаючи на запитання захисника, вказала про те, що вони поверталися з озера, зупинилися напроти заправки, на якій нікого не було. Вони відійшли в кущі, коли повернулися, побачили службовий поліцейський автомобіль. Коли підійшли ближче, працівники поліції запитали, чий це автомобіль, ОСОБА_16 відповів, що його. Поліцейські поводили себе агресивно, після того, як ОСОБА_15 надав їм документи, вони повідомили, що складатимуть протокол. Потім ОСОБА_15 почав знімати відео на телефон, а вона з дітьми відійшла в сторону. ОСОБА_15 сварився з поліцейськими, підійшов понятий, потім підійшов працівник заправки, привітався з поліцейськими і пішов. Пізніше вона почула крики «Допоможіть, вбивають». Вона побачила, що ОСОБА_15 лежить на землі, в нього була зламана рука. Потім хтось викликав швидку, медсестра хотіла йому щось вколоти, він відмовлявся, після цього його повезли до лікарні, і вона поїхала разом з ним. Йому пропонували накласти гіпсову лангету, що вони і зробили у травмпункті м. Львова. Зауважила, що на місці події, крім них, і поліцейських нікого не було. Працівники поліції не з`ясовували, хто саме керував транспортним засобом, а лише запитали, чий автомобіль. Працівник заправки розмовляв з поліцейським 2-3 хв., підписав якийсь документ і пішов.

На запитання прокурора про те, хто був за кермом того дня, свідок ОСОБА_55 на підставі ст.63 Конституції України відмовилася від дачі показань.

На запитання прокурора свідок ОСОБА_55 дала показання про те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час вказаної події стояв біля автомобіля, у суперечку не вступав, конфлікт між працівником поліції і ОСОБА_7 виник через те, що ОСОБА_15 знімав відео на телефон. Чи вживав того дня ОСОБА_7 алкогольні напої, вона не бачила. Обвинувачений того дня вживав ліки. Під час розгляду справи в Миколаївському районному суді, вона давала показання як свідок того ж дня, що і її син, однак при його допиті вона присутня не була. В суді вони всі давали показання про те, що ОСОБА_7 не керував того дня автомобілем, однак суд їхні показання до уваги не взяв.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що на підставі ухвали Миколаївського районного суду було зареєстровано кримінальні провадження за дачу суду завідомо неправдивих показань свідками, проводилося досудове розслідування відносно трьох осіб, які навали неправдиві свідчення за ст.130 КУпАП в суді. 29.04.2021 він брав участь в слідчій дії тимчасовому доступі до документів, обставин цієї слідчої дії пригадати не може. Йому була надана ухвала дізнавачем, і він як в.о. керівника скерував вказану ухвалу процесуальному керівнику. Не пригадує, щоб матеріали були особисто в нього, ймовірно такі перебували у процесуального керівника. Ухвалу про тимчасовий доступ виконував процесуальний прокурор. Його, як керівника, ознайомили зі змістом вказаної ухвали. Не пригадує, чи входив в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Будучи повторно допитаним судом за клопотанням сторони обвинувачення, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання про те, що тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження проводився на підставі ухвали слідчого судді, копії він не виготовляв, можливо їх виготовив процесуальний прокурор, або інша уповноважена особа. Дізнавач ознайомив його зі змістом ухвали слідчого судді. На виконання судового рішення було надано матеріали кримінального провадження. Що це були за документи, він не пригадує. Протокол повинен був бути складений, чи він його підписував не пригадує. Стверджує, що така процесуальна дія, як тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження проводилася, проте механізм її проведення пригадати не може. Якшо в дізнавач звернувся як до керівника установи. Після пред`явлення матеріалів для ознайомлення, ствердив, що на протоколі та описі, стоять його підписи.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_56 про те, що в лютому-березні 2021 року його запросили у відділ поліції, працівники писали якісь документи, пояснювали певні обставини, деталей він не пригадує. Його не часто залучають до проведення слідчий дій. По цій справі він був у суді. Його запросив працівник поліції ОСОБА_57 . У райвідділі поліції йому дали прочитати, а потім підписати протокол. Він протокол читав. Він був у кабінеті 30 хв. 1 год. Чи пред`являли йому для ознайомлення якісь документи, не пригадує. Він не бачив, щоб хтось інший, крім нього підписував протокол. У суді він був за місяць, хто його залучив до участі в слідчій дії, не пригадує. У суді він був близько 20-30 хв. Йому зі суду прийшла повістка, про що запитували у суді, не пригадує. Скільки саме документів він підписував, також не пригадує. Якщо в суді він підписав протокол, значить він його прочитав. Особу на прізвище ОСОБА_33 він не знає. Чи в ці дні він працював, він не пам`ятає.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_58 про те, що він не пригадує, чи дзвонив на лінію 102 два роки тому. У його власності перебуває автомобіль ВАЗ 2107. ОСОБА_24 він знає, можливо він відбирав у нього пояснення. Можливо у серпні 2020 року була аварійна ситуація на дорозі, чи дзвонив він при цьому кудись, не пригадує. Були випадки коли він повідомляв про порушення ПДР іншими учасниками дорожнього руху. Можливо мав місце випадок в с. Розгірче, коли він сфотографував автомобіль, який створив аварійну ситуацію і перекинув фотографії працівникам поліції. Пригадує, що він повертався з с. Задорожнє, перед ним рухався автомобіль Шкода, який маневрував по дорозі. Він був після служби. Про вказаного водія він повідомив працівника поліції ОСОБА_24 . Він сфотографував автомобіль на певній відстані від заправки Манго. Чи викликали його до суду по справі ОСОБА_7 він не пригадує.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_33 про те, що в Миколаївському районному суді в його присутності вилучали документи, його ознайомили і він розписався. Ця подія мала місце в 2021 році. Раніше він працював охоронцем, чи працював в той час, не пригадує. В лютому 2021 року він працював оператором котельні Миколаївського ВП. Він приймав участь як понятий двічі. Йому прочитали зміст документу і він розписався. Чи проводилася відео зйомка він не пригадує. В Жидачівський районний суд його викликали, він давав показання, аналогічні тим, які він надає зараз у суді.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_59 про те, що близько трьох років тому її було залучено в якості понятої по адміністративній справі. На місці події було багато людей. Її попросили засвідчити факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Протокол вона читала. Пригадує чоловіка, який стояв біля автомобіля і відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння. Цей чоловік конфліктував з працівниками поліції. Ця подія тривала близько 10 хв. Чи був присутній при цьому працівник заправки вона не бачила.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_27 про те, що він був понятим під час відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Подія мала місце в серпні-вересні 2019 року. Він в той час проїжджав на скутері, працівник поліції його зупинив. Він був на місці події близько 15 хв. Не пригадує, щоб на місці події був працівник заправки. Він був без окулярів, тому йому працівник поліції прочитав вголос протокол і він підписав. Протокол на час його підписання був заповненим. Конфлікту він не бачив. Крім нього, на місці події була ще одна понята. Вважає, що з заправки неможливо побачити, хто саме виходить з автомобіля.

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що в 2021 році він був присутнім в райвідділі поліції при тому, як старший чоловік оглядав фотографії, при цьому був присутній ще один хлопець. Другий раз він був у прокуратурі, коли робили копії документів. Це було весною, з різницею в місяць часу. Його запросили бути понятим працівники поліції, коли він проходив повз райвідділ. Другий раз його запросили, коли він перебував у парку з ОСОБА_60 . Прокурор ОСОБА_61 в прокуратурі робив копії документів. Жодного тиску на нього не чинили. Першого разу старший чоловік когось впізнав і про це було складено протокол, який він підписав;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 про те, що він знає обвинуваченого, він йому оголошував підозру та відносно нього, його матері та сестри проводив досудове розслідування за дачу суду завідомо неправдивих показань. Він проводив слідчу дію тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження (первинно зареєстрованого). На підставі ухвали слідчого судді він звернувся до керівника Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_10 , та надав для ознайомлення ухвалу слідчого судді. Він його скерував до процесуального прокурора ОСОБА_9 , в розпорядженні якого перебували матеріали кримінального провадження і вони разом, в присутності двох понятих зробили його копіювання. Потім був виготовлений протокол тимчасового доступу. Керівник прокуратури ознайомився зі всіма документами, перевірив їх, і всі учасники підписали протокол та опис. Жодних зауважень не було.

На запитання захисника ОСОБА_6 свідок відповів, що не пригадує хто саме залучав понятих, при цьому пояснив, що окремі працівники поліції здійснюють супровід кримінального провадження, і як правило саме хтось з них залучає понятих. Не пригадує, щоб під час копіювання був присутній прокурор ОСОБА_62 . Під час копіювання ОСОБА_10 не було. Безпосередній доступ до документів надав прокурор ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 підписав протокол доступу, здається також завірив всі документи, які вилучалися;

письмовими доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні, як за клопотанням сторони обвинувачення, так і за клопотанням сторони захисту:

постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_63 від 11.11.2020, з якої вбачається, що 11.11.2020 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину не визнав та повідомив, що відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, вказавши, що автомобілем керував його швагро ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що за кермом автомобіля був він, а ОСОБА_7 сидів на сидінні збоку водія, однак він не повідомляв про це працівників поліції, бо боявся. Також він вказав, що, як йому здається, ОСОБА_7 казав, що транспортним засобом він не керував /Т.1 а.с.205-208/;

постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_63 від 11.11.2020, згідно якої при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП, у судовому засіданні свідки ОСОБА_64 , ОСОБА_65 та ОСОБА_55 надали суду показання, що спростовуються їх же показами, показаннями інших свідків, доказами у справі та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з цим ухвалено вирішити питання стосовно внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення в діях даних осіб / Т.1 а.с.209/;

копією супровідного листа від 11.11.2020 №447/2258/20/5392/2020, з якого вбачається що Миколаївський районний суд Львівської області надіслав копію постанови суду від 11.11.2020 в Миколаївський ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області / Т.1 а.с. 210/.;

відповіддю голови Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_63 від 04.12.2020, на вимогу Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області, згідно якої 23.11.2020 на постанову суду подано апеляційну скаргу і 26.11.2020 справу №447/2258/20 надіслано до Львівського апеляційного суду / Т.1 а.с.211/;

постановою Львівською апеляційного суду від 29.12.2020, згідно якої постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020, про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення / Т.1 а.с.212-213/;

копією матеріалів справи №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №027584 від 21.08.2020, згідно з яким 21.08.2020 о 20:05 год. на 582 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, водій, ОСОБА_7 , керував транспортним засобом марки «SKODA FELICIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння із застосуванням газоаналізатора «DRAGER Alcotest 6810» та в медичному закладі, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №123 від 21.08.2020 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №123 від 21.08.2020, виданого КНП «Миколаївська ЦРЛ»; протоколом про адміністративне затримання АЗ №159169 від 21.08.2020, згідно з яким ОСОБА_7 доставлений в приміщення Миколаївського ВП ГУ НП у Львівській області у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме: порушення громадського порядку, образу працівників поліції нецензурними словами, шарпання за форменний одяг; розпискою ОСОБА_21 про отримання автомобіля марки «SKODA FELICIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов`язання його доставити за місцем проживання ОСОБА_7 ; постановою про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн.; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_7 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; поясненнями ОСОБА_20 від 21.08.2020; поясненнями ОСОБА_27 від 21.08.2020; поясненнями ОСОБА_59 від 21.08.2020; поясненнями ОСОБА_58 від 21.08.2020; поясненнями ОСОБА_3 від 21.08.2020; поясненнями ОСОБА_23 від 21.08.2020; довідкою Львівського травматологічного пункту №1 від 22.08.2020; присягою свідка ОСОБА_3 від 28.10.2020; диском із записом судового засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.130 КУпАП в Миколаївському районному суді Львівської області, зокрема 28.10.2020; журналом судового засідання від 28.10.2020 у справі №447/2258/20, згідно з яким в судовому засіданні, під присягою допитано свідка ОСОБА_3 / Т.1 а.с.214-243/;

ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15.04.2021, згідно якої надано дозвіл дізнавачу сектору дізнання Відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 на тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №000087 від 23.11.2020, які перебувають у володіння І Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області за адресою: м. Миколаїв, пл.. Ринок, 10а Львівської області / Т.1 а.с.244/;

протоколом про тимчасовий доступ до речей і документів дізнавача СД відділення №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 29.04.2021 з додатком до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21.04.2021 (описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду), згідно з яким дізнавач ОСОБА_8 в період часу з 09:00 год. до 11:00 год. у приміщенні Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури у Львівській області, керуючись ст.ст. 130-107, ст. 165 КПК України, у присутності виконуючого обов`язки першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури у Львівській області ОСОБА_10 , за участі понятих ОСОБА_66 ОСОБА_11 , на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_67 від 15.04.2021 про тимчасовий доступ до речей і документів ознайомився з матеріалами кримінального провадження №000087 від 23.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України. При ознайомлені із змістом документів встановлено, що вилученню в оригіналах та копіях підлягають: 1. копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №000087 від 23.11.2020 на 2 арк.; 2. копія повідомлення про початок досудового розслідування на 1 арк.; 3. копія повідомлення, постанова про призначення прокурорів на 2 арк.; 4. копія постанови про доручення розслідування декільком дізнавачам на 1 арк.; 5. копія супровідного на 2 арк.; 6. Копія супровідного, постанови, ухвали, рапорту інших матеріалів на 18 арк.; 7. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_44 на 8 арк.; 8. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , повістка про виклик на 10 арк.; 9. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_54 , повістка про виклик на 10 арк.; 10. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_23 , повістка про виклик на 10 арк.; 11. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_3 , повістка про виклик на 9 арк.;12. копії запитів, відповіді та характеризуючи дані на 17 арк.; 13. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_24 на 6 арк.; 14. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_25 на 6 арк.; 15. копія клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів, ухвала на 5 арк.; 16. копія протоколу тимчасового доступу до речей і документів на 48 арк.; 17. копія протоколу огляду речей, постанова про визнання речей речовими доказами на 4 арк.; 18. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_20 на 5 арк.; 19. копія протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_20 на 6 арк.; 20. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_59 на 5 арк.; 21. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_27 на 5 арк.; 22. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_68 на 3 арк.; 23. копія протоколу допиту свідка ОСОБА_51 на 3 арк.; 24. копія протоколу пред`явлення особи для впізнання із свідком ОСОБА_20 на 2 арк.; 25. копія повідомлення про підозру ОСОБА_69 , пам`ятка; 26. копія протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_54 на 2 арк. / Т.1 а.с. 245-248/;

рапортом дізнавача - інспектора сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_70 , адресованого начальнику Миколаївського відділення поліції Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області ст. лейтенанту поліції ОСОБА_71 , згідно з яким, у зв`язку з досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000087, по факту введення в оману суду, надавши завідомо неправдиві покази у якості свідків, дізнавачу просить надати для долучення до матеріалів кримінального провадження відомості із ІПС ІПНП «Армор» про особу: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 /Т.1 а.с.251/;

витягом із ІПС ІПНП «Армор» відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , згідно якого, ОСОБА_7 притягався до адміністративної відповідальності 19.09.2020 Залізничним ВП ГУНП у Львівській області за ч.1 ст. 178 КУпАП, Миколаївським ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області 21.08.2020 за ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 122 КУпАП /Т.2 а.с.1/;

вимогою дізнавача-інспектора сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_70 , адресованого голові Миколаївського районного суду Львівської області, згідно з якою дізнавач-інспектор просить суд надати копії матеріалів адміністративної справи №447/2258/20 та повідомити певну інформацію по вказаній справі /Т.2 а.с.2/;

протоколом тимчасового доступу до речей і документів дізнавача - інспектора сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_72 від 08.02.2021, згідно якого в період часу з 12:20 год. до 12:50 год. у приміщенні службового кабінету №1 по вул. І. Мазепи, 29 вм. Миколаїв Львівської області, керуючись ст.ст. 40-1, 103-107, 165, 298-3 КПК України в присутності керівника апарату суду ОСОБА_73 , у присутності понятих ОСОБА_33 , ОСОБА_56 , на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 20.01.2021, ознайомившись із матеріалами адміністративної справи №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП, прошитої та пронумерованої на 92 арк. виявлено та вилучено копії наступних документів: протокол на 1 арк., рапорт на 1 арк., висновок на 1 арк., протокол затримання на 1 арк., розписка на 1 арк., постанова на 1 арк., акт на 1 арк., рапорт на 1 арк., пояснення ОСОБА_20 на 1 арк., пояснення ОСОБА_27 на 1 арк., пояснення ОСОБА_59 на 1 арк., протокол розподілу на 1 арк., пояснення ОСОБА_58 на 1 арк., пояснення ОСОБА_3 на 1 арк., пояснення ОСОБА_23 на 2 арк., клопотання на 1 арк., присяга свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , ОСОБА_55 , ОСОБА_74 ОСОБА_3 на 2 арк., журнал судового засідання на 2 арк., апеляційна скарга на 4 арк., ухвала на 1 арк., диск судового засідання, відеозапис зупинки транспортного засобу працівниками поліції /Т.2 а.с. 83-85/;

протоколом огляду речей дізнавача - інспектора сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 17.02.2021, згідно якого, в приміщенні кабінету №14 Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: пл.. Ринок, 9 м. Миколаїв Львівської області проведено огляд копій матеріалів адміністративної справи №447/2258/20, провадження 3/447/1638/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП, вилучених в ході тимчасового доступу у службовому кабінеті №1 Миколаївського районного суду Львівської області , що за адресою вул. І. Мазепи, 29 м. Миколаїв Львівської облсті. Копії матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП на 31 арк., диск із звуко-відео записом судового засідання, відео зупинки транспортного засобу працівниками поліції /Т.2 а.с. 86-88/;

копією апеляційної скарги на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020 по справі №447/2258/20, з якої вбачається, що 23.11.2020 за вх. № 11742 Миколаївським районним судом Львівської області зареєстровано апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 , в якій остання просить скасувати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020 по справі №447/2258/20 та закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 події та складу адміністративного правопорушення /Т.2 а.с. 90-96/.

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.10.2020, згідно якої зобов`язано уповноважену особу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові, вчинити дію в порядку вимог ст. 214 КПК України за заявою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 від 24.08.2020 щодо внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, про що повідомити заявника у відповідності до вимог ст. 60 КПК України та надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань /Т.2 а.с. 97-98/.

постановою дізнавача СД ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 07.05.2021, згідно якої копії матеріалів кримінального провадження №0000087 від 23.11.2020 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000024 та долучено до матеріалів кримінального провадження /Т.2 а.с.125/;

відеозаписом судового засідання Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020, згідно з яким встановлено таке.

15:44 год: будучи допитаним в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 дав показання про те, що вони поверталися з відпочинку з озера додому у м. Львів. Зупинилися, під`їхали працівники поліції, запитали про документи на автомобіль, а потім повідомили про те, що на автомобіль є орієнтування. Пізніше ОСОБА_75 запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_15 просив показати йому докази орієнтування на автомобіль. Потім один з працівників поліції пішов складати протокол, а ОСОБА_15 почав знімати все на камеру за допомогою телефону. Один з працівників поліції його скрутив і поклав на землю, йому хотіли одягти кайданки на руки. Вже пізніше підійшов працівник заправки. На запитання захисника ОСОБА_6 свідок ОСОБА_3 відповів, що він керував автомобілем, а працівники поліції не запитували, хто саме керував автомобілем. ОСОБА_16 їм говорив, що він автомобілем не керував. Йому працівники поліції не пропонували проходити огляд в медичному закладі. Працівник заправки підійшов вже тоді, коли ОСОБА_16 лежав на землі. Права ОСОБА_76 перед оглядом не зачитували. Карету швидкої допомоги викликала його сестра, швидка приїхала пізніше. Він бачив як на капоті автомобіля щось писали і поняті підписували якісь документи. ОСОБА_7 з протоколом не ознайомлювали. Він не повідомляв працівників поліції про те, що він керував транспортним засобом, оскільки він був наляканий. Працівники поліції лише запитали, хто є власником автомобіля. На запитання головуючого судді, свідок ОСОБА_3 дав показання про те, що від світлофора до місця зупинки транспортного засобу вони їхали 10-15 хв. На світлофорі вони повернули ліворуч. Коли вони виїхали з озера, була ділянка дороги, де проводилися ремонтні роботи. Орієнтування було з приводу створення аварійної обстановки. Він на місці події розгубився, його не запитували, чи він був за кермом автомобіля. В автомобілі був він, ОСОБА_12 , його дружина, двоє дітей, його мати та його дівчина. За кермом автомобіля сидів він, ОСОБА_12 сидів поруч, всі інші позаду. ОСОБА_12 почав нецензурно лаятися, коли йому заборонили знімати відео. Працівники поліції запитували хто є власником автомобіля.

16:04 год: будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_24 дав показання про те, що він складав на ОСОБА_13 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП. Він перебував в групі патрулювання, вони рухалися на службовому автомобілі, коли їм надійшло повідомлення, що водій автомобіля Шкода Феліція створив аварійну обстановку, можливо водій перебуває в стані сп`яніння. Водій повідомив напрямок руху автомобіля Шкода Феліція. На узбіччі біля с. Заклад вони побачили вказаний автомобіль. ОСОБА_12 стояв біля сидіння водія, ОСОБА_77 біля сторони пасажира. Його напарник ОСОБА_78 підійшов до водія, представився і включив бодікамеру. ОСОБА_12 пред`явив технічний паспорт на автомобіль. Вони йому пояснили причину зупинки, показали повідомлення на планшеті. ОСОБА_12 вимагав показати цього водія. Вони почули від ОСОБА_13 запах алкоголю з порожнини рота і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, запросивши при цьому двох свідків. ОСОБА_12 почав кричати, шарпатися, перешкоджати відібранню пояснень. Вони просили його заспокоїтися, однак він продовжував конфліктувати, лягав на капот службового автомобіля. ОСОБА_79 намагався його заспокоїти, той виривався, нецензурно лаявся. Потім при шарпанині впав і пошкодив руку. Пізніше приїхала швидка та слідчо-оперативна група. На запитання головуючого судді, свідок відповів, що ОСОБА_12 стояв біля місця водія, дверка автомобіля була при цьому відчинена. У нього в руках були ключі від автомобіля, він є власником автомобіля і пред`являв технічні документи. Пасажири автомобіля у своїх письмових поясненнях вказали, що автомобілем керував того дня ОСОБА_19 . На місці події жодна особа не вказала, що це не він керував транспортним засобом. Права ОСОБА_14 були роз`яснені працівником поліції ОСОБА_80 , під час складення адміністративних матеріалів. ОСОБА_12 повідомляв, що на місце події скоро прибуде його адвокат. На запитання захисника ОСОБА_6 свідок відповів, що в особи, яка телефонувала на лінію 102 відбирали письмові пояснення. Працівник заправки самостійно надавав пояснення, їх у нього відбирав він. У нього нагрудної камери не було, боді камеру мав ОСОБА_81 . Він складав протокол за ст.130 КУпАП на місці події, ознайомлював ОСОБА_13 з протоколом в райвідділку поліції ,після надання йому медичної допомоги. Він пропонував ОСОБА_14 на місці події та в медичному заклід пройти огляд. Поняті в протоколі розписалися на місці події. О 23.30 год. було складено протокол і надано можливість з ним ознайомитися. ОСОБА_12 при понятих на місці зупинки транспортного засобу відмовлявся від проходження огляду /Т.1 а.с.239/;

відеозаписом з нагрудної камери поліцейського під час складення та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.130 КУпАП, безпосередньо оглянутого в судовому засіданні, згідно з яким о 20:00 год. працівник поліції пред`являє службові документи та пояснює причини та підстави для перевірки документів водія. Зокрема вказує на водія, який телефонував на лінію 102 та повідомив про створення аварійної ситуації. Працівник поліції повідомляє, що відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» відбувається відеофіксація. Працівник поліції ОСОБА_78 тричі на вимогу пасажирів показує службове посвідчення. Далі ОСОБА_12 починає знімати події на мобільний телефон. Надалі інспектор просить ОСОБА_13 пред`явити документи на автомобіль, та встановлює анкетні дані ОСОБА_82 . В подальшому інспектор пропонує ОСОБА_14 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер. На що ОСОБА_12 відповідає: « ОСОБА_50 його реально не бачив, перешкод йому не створював. Хочу бачити зараз цього водія, поговорити з ним. Нехай покажу відеофіксацію, що я порушив». Далі інспектор запрошує двох понятих, пояснює свідками яких саме подій вони будуть. Інспектор кілька раз пропонує ОСОБА_14 пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_12 не реагує, продовжує зйомку, вимагає доставити на місце події водія, який телефонував на лінію 102. Працівник поліції неодноразово робить зауваження ОСОБА_14 , просить припинити його знімати на телефон та простягати руки до поліцейських. ОСОБА_12 і надалі поводить себе неадекватно, нецензурно лається, шарпається. На відео з`являється свідок ОСОБА_83 . О 20:37 год. працівник поліції встановлює анкетні дані свідка ОСОБА_20 , читає йому пояснення та надає для підпису/Т.2 а.с.145/;

протоколом проведення слідчого експерименту дізнавача-інспектора Миколаївського ВП Путомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 16.02.2021 з фототаблицею до протоколу, згідно якого за участю свідка ОСОБА_20 , з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України проведено слідчий експеримент, яким встановлено наступне: знаходячись неподалік автозаправки «Манго», що в с. Заклад Стрийського району Львівської області свідок ОСОБА_20 повідомив, що 21.08.2020 він перебував на роботі на автозаправці «Манго», так як працює оператором АЗС. Близько 20:00 год., переходячи автодорогу «Київ-Чоп» в сторону м. Миколаїв, помітив як на узбіччі зупинився автомобіль марки «Skoda», з якого вийшло сім осіб, серед яких було двоє чоловіків, три жінки та двоє дітей. Свідок зазначив, що зі сторони водійського місця вийшов чоловік, який був одягнений в темно-синій одяг: футболку, кепку, штани та чорні окуляри. Далі, до вказаного місця приїхали працівники поліції, які попросили водія пред`явити документи для перевірки, однак останній відмовився, нецензурно виражався в сторону працівників поліції, внаслідок чого поліцейські застосували до нього силу. Крім цього свідок ОСОБА_20 зазначив, що чоловік, який одягнений в темно-синій одяг, був водієм автомобіля «Skoda» /Т.2 а.с.146-150/;

листом прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури від 20.12.2022 вих. №14.57/05-42-7066вих.22, адресованого Миколаївському районному суду Львівської області, з якого вбачається, при вивчені матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що дізначем СД Миколаївського ВП ГУНП у Львівській області 08.02.2021 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області складено протокол тимчасового доступу до матеріалів адміністративної справи №447/2258/20 (провадження №3/447/1638/20) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та згідно опису до цього протоколу уповноваженою особою отримано копії документів вищевказаної адміністративної справи. У зв`язку із службовою необхідністю просить підтвердити чи спростувати факт проведення дізнавачам такої процесуальної дії як тимчасовий доступ до матеріалів адміністративної справи №447/2258/20 /Т.2 а.с.157/;

відповіддю керівника апарату Миколаївського районного суду Львівської області від 21.12.2022 №03-02/517/2022, наданої Стрийській окружній прокуратурі, з якої вбачається, що на виконання ухвали слідчого судді від 20.01.2021 у справі 3447/78/21, 08.02.2021 дізнавачу-інспектору СД Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_72 надано доступ до оригіналів матеріалів справи №447/2258/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 із можливістю зняття копій з оригіналів документів, наявних в справі. Відповідно до опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 08.02.2021, з матеріалів справи №447/2258/20 було вилучено копії документів на 27 аркушах, диск із звукозаписом судового засідання та записом зупинки транспортного засобу працівниками поліції /Т.2 а.с.158/;

копією постанови судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_63 від 11.11.2020, згідно якої ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік /Т.2 а.с 160/;

копією опису речей і документів, які були вилучені 08.02.2021 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 20.01.2021, згідно якого було вилучено копії документів на 27 аркушах, диск із звукозаписом судового засідання та зупинки транспортного засобу працівниками поліції, титульну сторінку на 1 арк. та внутрішній опис на 2 арк. /Т.2 а.с. 161/;

копією ухвали про надання тимчасового доступу до речей і документів слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 20.01.2021, згідно якої дізнавачу-інспектору СД Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_72 надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів матеріалів справи №447/2258/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , що розглядалася Миколаївським районним судом Львівської області, з можливістю зняття копії з оригіналів вказаних документів /Т.2 а.с.162/;

копією пояснень гр. ОСОБА_3 від 21.08.2020, з яких вбачається, що 21.08.2020 близько 20:00 год. він разом із чоловіком сестри ОСОБА_7 на автомобілі «Шкода», яким останній керував, поверталися з відпочинку на озері в с. Задорожнє біля Львова. Також в автомобілі знаходилися його сестра ОСОБА_23 , мама ОСОБА_55 , його дівчина ОСОБА_84 та двоє дітей. Під час поїздки вони зупинилися на узбіччі дороги з дерев`яними спорудами для відпочинку напроти заправки. В той момент поруч з їхнім автомобілем зупинився автомобіль працівників поліції та один із поліцейських підійшов до ОСОБА_7 та повідомив, що поступило телефонне повідомлення, що автомобіль, яким він керував створив аварійну ситуацію. Тоді поліцейським запропонував ОСОБА_7 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу, на що ОСОБА_7 відмовився. Далі ОСОБА_7 почав все знімати на мобільний телефон, через що в нього із одним з поліцейських почалась словесна перепалка, а інший поліцейський почав складати протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому один із поліцейських взяв ОСОБА_7 за руку, заламав її за спину, а інший заламав іншу руку і в той момент ОСОБА_7 впав на землю і почав кричати що його болить рука. Тоді працівники поліції повідомили, що викликали медичну допомогу, яка приїхала через деякий час і забрала ОСОБА_7 в лікарню /Т.2 а.с.163-164/;

копією пояснень гр. ОСОБА_23 від 21.08.2020, з яких вбачається, що 21.08.2020 близько 20:00 год. вона із своїм співжителем ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_84 та ОСОБА_85 поверталися на автомобілі «Шкода» з відпочинку з озера в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області та зупинилися на узбіччі дороги. За кермом автомобіля був ОСОБА_7 . В той момент під`їхав автомобіль працівників поліції та один із працівників підійшов до ОСОБА_7 та попросив пред`явити документи. Тоді ОСОБА_7 почав все знімати на свій мобільний телефон, через що в них виник словесний конфлікт. Далі поліцейський взяв ОСОБА_7 за руки та заламав їх за спину, ОСОБА_7 впав на землю і вивихнув собі руку / Т.2 а.с. 165-168/;

копією присяги від 28.10.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , ОСОБА_86 ОСОБА_84 , ОСОБА_3 попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і за відмову давання показань. передбачену ст. ст. 384, 385 КК України /Т.2 а.с. 169-170/;

копією журналу судового засідання від 28.10.2020 Миколаївського районного суду Львівської області по справі №447/2258/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП /Т.2 а.с.171-174/;

повідомленням прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_87 від 24.11.2022 №14.57/05-02-42-вих-22 про вікриття матеріалів у порядку ч.11 ст. 290 КПК України, з якого вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_3 та адвокату ОСОБА_6 надано можливість ознайомитися із матеріалами (доказами), які здобуті під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000024 від 13.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 384 КК України /Т.2 а.с. 175-176/;

відповіддю начальника ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_88 від 13.07.2022 вих. №5221, наданої першому заступнику керівника Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_89 , з якої вбачається, що 21.08.2020 працівниками поліції було винесено постанову БАА 078410 про накладення на ОСОБА_7 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, якою на ОСОБА_7 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Крім цього, 21.08.2020 працівниками поліції було винесено постанову БАА 078409 про накладення на ОСОБА_7 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, якою на ОСОБА_7 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн /Т.2 а.с.177/;

витягом електронного рапорту з ЄО №3575 від 21.08.2020, з якого вбачається, що 21.08.2020 о 20:11 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 21.08.2020 о 20:11 год. за адресою: Миколаївський район, с. Дроговиж, вул. Шевченка водій автомобіля «Шкода Феліція», н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, порушив ПДР та створив аварійну ситуацію, можливо знаходиться в стані алкогольного сп`яніння /Т.2 а.с. 178/;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №078410 від 21.08.2020, відповідно до якої ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450,00 грн. /Т.2 а.с. 179/;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №078409 від 21.08.2020, відповідно до якої ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. /Т.2 а.с. 182/;

відповіддю Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУМЮ (м. Львів) від 17.11.2022 вих. №В-5/75493, з якої вбачається, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №64951200 з примусового виконання постанови №БАА 078410, виданої УПП у Львівській області 21.08.2020 про стягнення з ОСОБА_7 на користь УПП у Львівській області 850,00 грн заборгованості. 02.06.2022 зазначене виконавче провадження завершене на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №64948822 з примусового виконання постанови №БАА 078409, виданої УПП у Львівській області 21.08.2020 про стягнення з ОСОБА_7 на користь УПП у Львівській області 510,00 грн заборгованості. 02.06.2022 зазначене виконавче провадження завершене на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №67619634 з примусового виконання постанови №447/2258/20, виданої Миколаївським районним судом Львівської області 11.11.2020 про стягнення з ОСОБА_7 на користь Миколаївського районного суду Львівської області 10620,00 грн заборгованості. 30.05.2022 зазначене виконавче провадження завершене на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Боржником ОСОБА_7 рішення чи дії державного виконавця в межах вищевказаних виконавчих проваджень не оскаржувалися /Т.2 а.с.184/;

постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львова Західного МУМЮ (м. Львів) ОСОБА_90 про закінчення виконавчого провадження від 02.06.2022, згідно якої виконавче провадження з примусового виконання постанови №БАА 078409, виданої УПП у Львівській області 21.08.2020 про стягнення з ОСОБА_7 на користь УПП у Львівській області 510,00 грн заборгованості завершене на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» /Т.2 а.с. 185/;

постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львова Західного МУМЮ (м. Львів) ОСОБА_90 про закінчення виконавчого провадження від 02.06.2022, згідно якої виконавче провадження з примусового виконання постанови №БАА 078410, виданої УПП у Львівській області 21.08.2020 про стягнення з ОСОБА_7 на користь УПП у Львівській області 850,00 грн заборгованості завершене на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» /Т.2 а.с. 186/;

постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львова Західного МУМЮ (м. Львів) ОСОБА_90 про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2022, згідно якої виконавче провадження з примусового виконання постанови 447/2258/20, виданої Миколаївським районним судом Львівській області про стягнення з ОСОБА_7 на користь Миколаївського районного суду Львівській області 10620,40 грн заборгованості завершене на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» /Т.2 а.с. 187/;

клопотанням дізнавача СД ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 про надання тимчасового доступу до речей і документів від 14.04.2021, з якого вбачається, що Миколаївським районним судом Львівської області задоволено клопотання та надано доступ дізнавачу сектору дізнання ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №000087 від 23.11.2020, у зв`язку з чим дізнавач просить зобов`язати посадових осіб Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області, що на площі Ринок, 10-а м. Миколаїв Львівської області надати вказані в ухвалі речі та документи /Т.2 а.с. 189-190/;

постановою заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_91 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, згідно якої у кримінальному провадженні №0000087 від 23.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України призначено групу прокурорів в складі: прокурора Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , прокурора Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_31 /Т.2 а.с. 192/;

постановою т.в.о. начальника сектору дізнання Миколаївського відділення поліції Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_92 від 23.11.2020, згідно якої доручено розслідування у кримінальному провадженні №0000087 від 23.11.2020 декільком дізнавачам, а саме: дізнавачу сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанту поліції ОСОБА_72 , дізнавачу інспектору сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , т.в.о. начальника сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_93 /Т.2 а.с.192/;

копією клопотання дізнавача СД ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_72 , погодженого з прокурором Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 про надання тимчасового доступу до речей і документів, згідно якого дізнавач просить Миколаївський суд Львівської області надати дозвіл дізнавачу інспектору сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанту поліції ОСОБА_72 на тимчасовий доступ до матеріалів адміністративної справи №447/2258/20, з можливістю вилучення речей і документів /Т.2 а.с. 194-196/;

заявою адвоката ОСОБА_6 від 20.10.2022, адресованою Жидачівському районному суду Львівської області, в якій вона просить видати в електронному вигляді копію технічного запису судового засідання від 05.10.2022 по справі №447/2260/21 про обвинувачення ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України /Т.2 а.с. 197/;

копією наказу Львівської обласної прокуратури №675к від 28.03.2021, згідно якого виконання обов`язків першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області з 28.03.2021 тимчасово покладено на прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 /Т.2 а.с.203/;

копією наказу Львівської обласної прокуратури №551к від 15.03.2021, згідно якого прокурора Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_10 переведено на посаду прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області з 15.03.2021 /Т.2 а.с.204/;

копією наказу Стрийської окружної прокуратури Львівської області №15 від 29.03.2021, згідно якого здійснено розподіл обов`язків між працівниками Стрийської окружної прокуратури Львівської області /Т.2 а.с. 205-208/;

постановою т.в.о. начальника сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_94 про доручення розслідування декільком дізнавачам від 23.11.2020, згідно з якою доручено розслідування у кримінальному провадженні №0000087 від 23.11.2020 декільком дізнавачам, а саме: дізнавачу інспектору сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанту поліції ОСОБА_72 , дізнавачу інспектору сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 , т.в.о. начальника сектору дізнання Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_95 .. Керівництво груп дізнання покласти на дізнавача інспектора СД Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 . Контроль за діяльністю групи дізнавача покласти на т.в.о. начальника СД Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_94 /Т.1 а.с. 250/;

протоколом про ознайомлення, надання доступу та отримання копій матеріалів досудового розслідуваня прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 від 18.05.2021, згідно з яким підозрюваному ОСОБА_3 та адвокату ОСОБА_6 надано доступ до матеріалів досудового розслідування №0000024 в підшитому і пронумерованому вигляді в 1 томі на 227 арк. /Т.2 а.с. 89/.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 23.11.2020, 23.11.2020 в СД Миколаївського ВП надійшли матеріали ДОП з ухвалою Миколаївського районного суду щодо вирішення питання стосовно внесення відомостей до ЄРДР по факту того, що у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , Ізотова та ОСОБА_96 надали суду показання, що спростовуються їх же показами, показаннями інших свідків, доказами у справі та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення /Т.1 а.с. 249/.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності - достатні та узгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що ОСОБА_3 ввів в оману суд, шляхом надання завідомо неправдивого показання, як свідок, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.384 КК України.

Насамперед суд вважає за необхідне звернути увагу на версії сторін кримінального провадження щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які висунуті сторонами в ході судового розгляду кримінального провадження.

Висунуті сторонами кримінального провадження версії події, яка мала місце 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області.

Сторона обвинувачення вважає доведеним той факт, що ОСОБА_7 , керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області, що встановлено сукіпністю зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів.

Натомість сторона захисту вказує на те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області,

Вказані обставини тісно пов`язані з висунутим ОСОБА_3 обвинуваченням, оскільки в провину останньому поставлено дачу завідомо неправдивих показань 28.10.2020 о 15.00 в приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області, в судовому засіданні, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 щодо притягнення ОСОБА_7 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, а саме про те, що він, а не ОСОБА_7 , керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області.

Висунуті сторонами кримінального провадження версії події, яка мала місце 28.10.2020 о 15.00 год., в приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області, що за адресою: Львівська область, місто Миколаїв, вул. І.Мазепи,29, в судовому засіданні, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 щодо притягнення ОСОБА_7 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП.

Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_3 28.10.2020 о 15.00 в приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області, в судовому засіданні, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 щодо притягнення ОСОБА_7 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, дав неправдиві показання суду про те, що він, а не ОСОБА_7 , керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області.

Сторона захисту заперечує позицію сторони обвинувачення, вважає показання ОСОБА_3 про те, що він, а не ОСОБА_7 , керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області правдивими і такими, що відповідають дійсності.

Отже, у кожної зі сторін існує своя версія подій, які мали місце як під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, так і під час розгляду справи про вказане правопорушення Миколаївським районним судом Львівської області. При цьому беззаперечно встановлено подію за участю транспортного засобу марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області, а також факт розгляду справи №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 щодо притягнення ОСОБА_7 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП 28.10.2020 о 15.00 Миколаївським районим судом Львівської області, під час якої обвинувачений ОСОБА_3 надавав показання в якості свідка. Згідно версії сторони обвинувачення особою, що керувала транспортним засобом є ОСОБА_7 , тому показання свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що автомобілем керував він є неправдивими; натомість згідно версії сторони захисту автомобілем у вказану дату та час керував ОСОБА_3 , а тому його свідчення в суді є правдивими і відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням; чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку; чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності; що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Обов`язок доказування, обставин зазначених у ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим, доведено, що саме обвинувачений його вчинив і сторона обвинувачення надала докази для усунення сумнівів, які виникли в ході судового розгляду кримінального провадження.

Аналізуючи версії сторін кримінального провадження, суд вважає версію сторони обвинувачення більш ймовірною й вірогідною, аніж версію сторони захисту, в силу вимог ст. 337 КПК України, згідно якої cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, зважаючи на те, що версія сторони захисту не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що досліджені в судовому засіданні докази як окремо, так і в своїй сукупності підтверджують позицію сторони обвинувачення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України і повністю спростовують версію сторони захисту, викладену, як під час судового розгляду так і під час виступу в судових дебатах.

До вказаних висновків, суд прийшов з огляду на таке.

Насамперед суд зауважує, що сторона захисту вказує на те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, а саме у наданні завідомо неправдивих показань - керування транспортним засобом марки Шкода модель Велісія реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 хвилин на 582 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с.Заклад Миколаївського району Львівської області, після того як автомобіль зупинився поблизу заправки. Тобто зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинуваченому інкримінується повідомлення неправдивих даних щодо того, хто саме керував автомобілем після того як автомобіль зупинився поблизу заправки. В процесі дослідження звукозапису судового засідання по справі №447/2258/20 щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, встановлено, що ОСОБА_3 , не зазначав про керування ним транспортним засобом 21.08.2020 після того як автомобіль зупинився поблизу заправки так як даний транспортний засіб було передано під керування ОСОБА_21 згідно розписки від 22.08.2020, яка міститься в матеріалах справи №447/2258/20. Дані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Стороною обвинувачення в обвинувальному акті не ставиться в обгрунтування обставини вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.384 КК України повідомлення неправдивих відомостей про водія транспортного засобу до моменту зупинки даного автомобіля поблизу заправки, що було предметом розгляду справи №447/2258/20.

Вказані доводи сторони захисту є безпідставними і такими, що суперечать як обвинувальному акту, в якому викладено суть обвинувачення, так і зібраним в ході досудового розслідування і безпосередньо дослідженим в судовому засіданні належним та допустимим доказам.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від

24 листопада 2016 року (№ 5-328кс16), під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.

У викладі фактичних обставин та при формулюванні обвинувачення мають міститися дані щодо кожної події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад конкретного кримінального правопорушення. Якщо обвинуваченому інкримінується вчинення кількох кримінальних правопорушень (злочинів), формулювання обвинувачення у вироку суду повинні викладатися окремо по кожному з них.

Суд зобов`язаний виявити, встановити і навести у вироку всі без винятку обставини кримінального правопорушення та його кваліфікуючі ознаки, що містять об`єктивну сторону злочину, передбаченого відповідною частиною статті КК України.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (стаття 337 КПК).

Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частини 2 статті 291 КПК) по суті є консистенцією усього обвинувального акта.

Відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист.

В обвинувальному акті, складеному 18.05.2021 дізнавачем СД відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 та погодженого прокурором Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 містяться дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інші дані, на підставі яких відповідно до диспозиції частини 1 статті 384 Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому суд зауважує, що під час підготовчого судового засідання сторона захисту не ставила під сумнів відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, з клопотанням про повернення обвинувального акту з питань неконкретного та неповного обвинувачення до суду не зверталася, перевіривши відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, суд призначив справу до судового розгляду.

При цьому суд звертає увагу, що впродовж судового розгляду сторона захисту не ставила під сумнів обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , обвинувачений після оголошення обвинувального акту чітко вказав про те, що суть обвинувачення йому зрозуміла, і він вину не визнає, оскільки надав правдиві свідчення в суді про те, що він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_7 , тобто обвинувачений розумів суть пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду кримінального провадження, сторона захисту, користуючись своїми процесуальними правами, заперечувала здобуті в ході судового розгляду докази на предмет їх належності та допустимості з огляду на те, що ОСОБА_7 не керував транспортним засобом, а таким керував ОСОБА_3 .

З наведеного слідує, що сторона захисту була добре обізнана з пред`явленим ОСОБА_3 обвинуваченням, а саме в тому, що він, 28.10.2020 о 15.00 в приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області, в судовому засіданні, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 щодо притягнення ОСОБА_7 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, дав неправдиві показання суду про те, що він, а не ОСОБА_7 , керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області.

При цьому суд зауважує, що неправдиві свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні 28.10.2020 о 15.00 в Миколаївському районному суді Львівської області прямо стосуються обставин адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 за ст.130 КУпАП (щодо часу, місця вчинення прпвопорушення) і співпадають з обставинами, наведеними в постанові Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020, а тому доводи захисника в цій частині судом до уваги не беруться.

Як в судовому засіданні у Миколаївському районному суді Львівської оболасті під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 щодо притягнення ОСОБА_7 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, так і в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , суд досліджував питання про те, хто керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області.

А тому вважати, що обвинувачення ОСОБА_3 пред`явлено за наявності інших обставин, аніж ті, які вказано у обвинувальному акті, і які слугували предметом розгляду кримінального провадження, у суду відсутні, а тому доводи з цих підстав суд вважає неприйнятними і такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченим відповідальності за скоєне.

Встановлені судом фактичні обставини проступку повністю відповідають обвинуваченню, викладеному в обвинувальному акті.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає беззаперечно встановленими наступні фактичні обставини справи, які спростовують версію подій сторони захисту і підтверджують версію сторони обвинувачення щодо подій, які мали місце як 21.08.2020 під час вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так і під час розгляду справи Миколаївським районним судом Львівської області, тобто 28.10.2020.

Так, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_3 , 28.10.2020 о 15.00 год., перебуваючи в приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області, що за адресою: Львівська область, місто Миколаїв, вул. І.Мазепи,29, в судовому засіданні, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 щодо притягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина Україн, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, та будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність, передбаченою ст.384 КК України, надавши суду присягу говорити лише правду, усвідомлюючи характер своїх свідчень, які мають значення для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, свідомо ввів суд в оману, шляхом надання завідомо неправдивих показань, бажаючи визнання судом ОСОБА_7 не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме: повідомив суду про те, що саме він, а не ОСОБА_7 , керував транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Felicia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні та спростовуючи доводи сторони захисту щодо недопустимості окремих доказів, суд звертає увагу на таке.

Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно статей 85 та 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.

Суд дотримався норм, визначених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

При оцінці представлених суду доказів, суд виходить з загальних принципів кримінального судочинства, статей 84, 85, 86, 89 КПК України, практики Європейського суду з прав людини та практики Верховного суду.

Так, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

У ч.2 ст. 8 КПК України визначено що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у ч.5 ст.9 КПК України наголошено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, проте вона не визначає критеріїв допустимості доказів, оскільки це питання вирішується перш за все внутрішнім правом і національними судами (справи «Шенк проти Швейцарії», заява№ 10862/84, рішення від 12 липня 1988 року, § 45, 46; «Морейра Ферейра проти Португалії» (№ 2) [ВП], заява № 19867/12, рішення від 11 липня 2017 року;«Хеглас проти Республіки Чехія», заява № 5935/02, рішення від 01 березня 2007 року, § 84).

Національне судове провадження, коли йдеться про порушення захищеного Конвенцією права (з огляду на характер цього порушення), ЄСПЛ розглядає з позицій дотримання справедливого судового розгляду, що вирізняється не стільки прийнятністю певних доказів за національним правом, скільки тим, чи є провадження, включно із способом збирання доказів, справедливим у цілому («Хан проти Сполученого Королівства», заява № 35394/97, рішення від 12 травня 2000 року, § 34; «P.G. і J.H. проти Сполученого Королівства», заява № 44787/98, рішення від 25 вересня 2001 року, § 76; «Аллан проти Сполученого Королівства», заява № 48539/99, рішення від 05 листопада 2002 року, § 42).

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова ККС ВС від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.

Згідно з послідовною практикою ЄСПЛ необхідним елементом справедливості судового провадження є наявність в обвинуваченого можливості реалізувати своє право за підпунктом «d» пункту 3 статті 6 Конвенції шляхом безпосереднього допиту свідка в присутності судді, який ухвалює остаточне рішення у справі.

В судовому засіданні встановлено, що зі свідками ОСОБА_23 , ОСОБА_85 у обвинуваченого родинні відносини; з іншими свідками ( ОСОБА_24 (працівник поліції), ОСОБА_25 (працівник поліції), ОСОБА_10 (працівник прокуратури), ОСОБА_8 (дізнавач), ОСОБА_56 (понятий), ОСОБА_33 (понятий), ОСОБА_59 (понята), ОСОБА_27 (понятий), ОСОБА_11 (понятий), ОСОБА_20 (заправщик), ОСОБА_97 (помічник судді), ОСОБА_58 (заявник) відносини ніякі, оскільки раніше обвинувачений до подій, які мали місце в день, та після вчинення адміністративного правопорушення знайомий не був, а відтак, у свідків відсутні підстави наговорювати на обвинуваченого та обмовляти його.

Насамперед суд вважає за необхідне проаналізувати показання свідка ОСОБА_20 , оскільки саме вказаний свідок повідомив про те, що автомобілем Шкода Феліція 21.08.2020 керував ОСОБА_7 , а не ОСОБА_3 , як про це останній надав показання в судовому засіданні 28.10.2020 в Миколаївському районному суді Львівської області. Так свідок вказав, на якій відстані він перебував від місця зупинки транспортного засобу, на час, за який приїхали працівники поліції, і беззаперечно ствердив про те, що він чітко бачив, як ОСОБА_7 вийшов з місця водія транспортного засобу, вказавши при цьому, в чому він був одягнутий. При цьому свідок повідомив про події, які розгорталися після приїзду працівників поліції, зокрема про поведінку ОСОБА_7 на місці вчинення правопорушення, як і в деталаях розповів про те, хто в чому був одягнутий того дня, і послідовність дій працівників поліції. Ствердив, що обвинувачений, який присутній в залі судових засідань був того дня пасажиром, а не водієм автомобіля Шкода. Коли обвинувачений виходив з автомобіля, він був на відстані 40 м, і чітко бачив, що той вийшов зі сторони пасажира, а не водія. Вважає, що поліцейські добре бачили, як водій та пасажир виходили з автомобіля. Після того, як поїхала карета швидкої медичної допомоги, він залишався на місці події ще кілька хвилин. Пояснення він підписував. На місці події був ще один сторонній чоловік, більше нікого він не бачив. Був мужчина на скутері ще один чоловік, в когось відбирали пояснення.

Вказані показання в основному відповідають показанням свідка ОСОБА_20 , врахованим під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в Миколаївському районному суді Львівської області, так і під час слідчого експерименту, певні невідповідності в окремих деталях не ставлять під сумнів їх правдивість та не спростовують висновків суду у вказаному кримінальному провадженні. На думку суду сторона захисту на власний розсуд трактує показання свідка і висновки, викладені у письмовій промові в судових дебатах не відповідають встановленим судом обставинам, зокрема показанням свідка, які оцінені судом, в тому числі в сукупності з іншими доказами у справі.

При цьому доводи сторони захисту про неправдивість показань вказаного свідка на увагу не залуговують, оскільки на спростування таких жодних належних та допустимих доказів не подано, а показання свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_54 , які також є обвинуваченими у інших кримінальних провадженнях за дачу суду завідомо неправдивих показань по вказаному факту не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_23 є сестрою обвинуваченого, а ОСОБА_55 - його матір`ю, а тому суд розцінює їхні показання, в тому числі щодо часу прибуття свідка ОСОБА_20 на місце події, як і його участь в події, такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченим відповідальності за скоєне. Показання свідка ОСОБА_20 підтверджуються іншими, здобутими в ході розгляду справи доказами, зокрема відео з реєстратора поліцейського, на якому зафіксовано свідка під час вказаної події, а також показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (працівників поліції) та письмовим протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_20 , оцінку якому судом буде надано окремо.

Показання свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_54 , в частині події, яка мала місце навпроти заправки 21.08.2020, коли автомобіль зупинився на увагу заслуговують і повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_7 , так вказані свідки повідомили про те, коли під`їхали працівники поліції після зупинки їх транспортного засобу, процесуальні дії, які ними вчинялися на виконання вимог Закону України «Про національну поліцію», не заперечили того факту, що працівники поліції пропонували ОСОБА_7 пройти огляд на стан сп`яніння, останній знімав події на телефон, і після конфлікту з працівником поліції, був доставлений до медичного закладу. При цьому суд зауважує, що вказані свідки в судовому засіданні даному складу суду на підставі ст.63 Конституції України відмовилися від дачі показань про те, хто того дня керував транспортним засобом, однак в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_7 за ст.130 КУпАП містяться письмові пояснення ОСОБА_23 про те, що саме ОСОБА_7 керував автомобілем до його зупинки.

При цьому доводи сторони захисту про те, що на свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_98 під час надання ними пояснень працівники поліції чинили тиск на увагу не заслуговують і є лише припущеннями захисника, оскільки про такий тиск вказані свідки даному складу суду не повідомляли, а пояснити чому надали такі пояснення в судовому засіданні не змогли.

Показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 повністю стосуються обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_7 і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області. Так, вказані свідки чітко та послідовно надали показання про те, що вони під`їхали до автомобіля Шкода Феліція, який зупинився, зважаючи на телефонне повідомлення на лінію 102, попросили у водія пред`явити документи, а в подальшому пройти огляд на стан сп`яніння, однак водій відмовився, поводив себе неадекватно, конфліктував, під час цього пошкодив руку, у зв`язку з чим був доставлений до медичного закладу. Водію як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, однак водій відмовився, що підтверджується як відео матеріалами, так і показаннями свідків понятих, які брали участь у вказаній процесуцальній дії.

Свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_59 були понятими під час складання протоколу відносно ОСОБА_7 за ст.130 КУпАП, і їхні показання повністю підтверджують законність вчинення процесуальних дій поліцейськими, окрім цього, вказані показання покладені в основу постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, і яка набрала законної сили. Той факт, що вказані свідки не бачили окремих деталей і їх припущення з приводу того, що з заправки не видно, хто саме виходив з місця водія, на увагу не засуговують, оскільки є суб`єктивним сприйняттям, і спростовуються іншими доказами здобутими в ході розгляду справи.

Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_56 , ОСОБА_33 , ОСОБА_11 повністю підтверджують законність проведення слідчих та процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні.

Так, свідок ОСОБА_10 , на час виконання тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_99 був керівником Жидачівського відділу прокуратури, і як володілець документів, надавав до них доступ, свідок ОСОБА_8 був дізнавачем у вказаному кримінальному провадженні і в деталях розповів про вказану слідчу дію і порядок її виконання, свідки ОСОБА_56 , ОСОБА_33 , ОСОБА_11 повідомили в суді про порядок вчинення процесуальних дій та підтвердили відповідність їх вимогам КПК України. Той факт, що свідки не пригадують окремих деталей пояснюється судом часом, що минув з моменту вчинення вказаних процесуальних дій.

Щодо доводів сторони захисту про показання свідка ОСОБА_33 в судовому засіданні Жидачівського районного суду Львівської області, то такі на увагу не заслуговують, оскільки правовими приписами КПК України не передбачено спростування показань свідків у кримінальному провадженні, яке розглядається судом, показаннями вказаного свідка іншому складу суду у іншому кримінальному провадженні.

Свідок ОСОБА_58 в судовому засіданні повідомив про те, що він телефонував на лінію 102 і повідомляв про аварійну ситуацію, яку йому створив автомобіль Шкода Феліція, а свідок ОСОБА_53 надала показання суду про порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_7 . Жодних порушень КПК України під час допиту вказаних свідків судом не встановлено.

При цьому суд вважає, що показання вказаних свідків є чіткими, послідовними і не викликають сумнівів у їх достовірності, так як узгоджуються з іншими доказами, наданими стороною обвинувачення.

При цьому беззаперечними доказами, які прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 28.10.2020, які пов`язані з обставинами правопорушення: часом, місцем, способом та іншими обставинами кримінального правопорушення, особою, яка його вчинила, мотивами вчинення кримінального правопорушення суд визнає постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_63 від 11.11.2020, з якої вбачається, що 11.11.2020 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину не визнав та повідомив, що відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, вказавши, що автомобілем керував його швагро ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що за кермом автомобіля був він, а ОСОБА_7 сидів на сидінні збоку водія, однак він не повідомляв про це працівників поліції, бо боявся. Також він вказав, що, як йому здається, ОСОБА_7 казав, що транспортним засобом він не керував; постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_63 від 11.11.2020, згідно якої при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП, у судовому засіданні свідки ОСОБА_64 , ОСОБА_65 та ОСОБА_55 надали суду показання, що спростовуються їх же показами, показаннями інших свідків, доказами у справі та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з цим ухвалено вирішити питання стосовно внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення в діях даних осіб; постанову Львівського апеляційного суду від 29.12.2020, згідно якої постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020, про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення; копії матеріалів справи №447/2258/20, провадження №3/447/1638/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №027584 від 21.08.2020, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №123 від 21.08.2020, виданого КНП «Миколаївська ЦРЛ»; протокол про адміністративне затримання АЗ №159169 від 21.08.2020, розписку ОСОБА_21 про отримання автомобіля марки «SKODA FELICIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов`язання його доставити за місцем проживання ОСОБА_7 ; постанову про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн.; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення ОСОБА_27 від 21.08.2020; пояснення ОСОБА_59 від 21.08.2020; пояснення ОСОБА_58 від 21.08.2020; пояснення ОСОБА_3 від 21.08.2020; пояснення ОСОБА_23 від 21.08.2020; довідку Львівського травматологічного пункту №1 від 22.08.2020; присягу свідка ОСОБА_3 від 28.10.2020; диск із записом судового засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.130 КУпАП в Миколаївському районному суді Львівської області, зокрема 28.10.2020; журнал судового засідання від 28.10.2020 у справі №447/2258/20, згідно з яким в судовому засіданні, під присягою допитано свідка ОСОБА_3 .

Вказані письмові докази прямо підтверджують той факт, що автомобілем 21.08.2020 о 20.05 год. на 582 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що в с. Заклад Миколаївського району (на даний час Стрийського району) Львівської області керував ОСОБА_7 , а відтак, показання ОСОБА_3 в судовому засіданні як свідка про те, що автомобілем керував він є неправдивими.

Зокрема, суд звертає увагу на висновки, викладені в мотивувальній частині постанови Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_63 від 11.11.2020 про те, що проведеним оглядом відеозапису, встановлено, що у спілкуванні з працівником поліції в присутності понятих, ОСОБА_7 поводив себе агресивно, відмовлявся виконувати законну вимогу працівника поліції відійти від працівника поліції, що проводив відбір пояснень у свідків та понятих, перешкоджав роз`яснити працівнику поліції понятим причину, з якої таких було запрошено, у присутності двох понятих про те, що він не керував транспортним засобом, працівнику поліції не повідомляв, вимагав присутності особи, якій він створив аварійну ситуацію. Після прибуття на місце карети швидкої допомоги продовжував голосно кричати. Лікар на відеозаписі зазначала, що ОСОБА_7 відмовляється від надання медичної допомоги. З дослідженого в судовому засіданні відеозапису також встановлено, що понятий ОСОБА_27 підписує протокол про адміністративне правопорушення і розуміє те, що ОСОБА_7 відмовляється проходити медичний огляд в його присутності. Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні показав, що в його присутності ОСОБА_7 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Також свідок повідомив суду, що він не чув, щоб ОСОБА_7 при ньому казав, що він транспортним засобом не керував. Крім цього, свідок ОСОБА_27 зазначив, що у протоколі працівник поліції відомості заповнив при ньому, після чого останній своїм підписом засвідчив складений протокол. У лікарню свідок не їздив. З дослідженого в судовому засіданні відео встановлено, що понята ОСОБА_59 підписує протокол про адміністративне правопорушення і розуміє те, що ОСОБА_7 відмовляється проходити медичний огляд в її присутності. Згідно оглянутого в судовому засіданні відео ОСОБА_7 у приймальному покої КНП «Миколаївська ЦРЛ» відмовився проходити огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, хоча працівники поліції неодноразово пропонували пройти такий огляд. ОСОБА_7 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння реагував неадекватно, голосно викрикав, зневажливо висловлювався як до працівника поліції, так і до медичних працівників, кричав, що чекає на адвоката. З огляду на поведінку ОСОБА_7 , у працівника поліції не було іншої можливості припинити його агресивну протиправну поведінку, що виражалась у штовханні працівників поліції та нецензурних висловлюваннях, погрозах батькам працівників поліції, що були при виконанні ними своїх обов`язків, як застосувати силу та провести його затримання. Свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що вони з сім`єю їхали з відпочинку з озера. Дорога виглядала так: від першого світлофора 10-15 хвилин, на світлофорі на трасі було зелене світло, по трасі їхали 5-10 хвилин, перший світлофор при в`їзді в село, що спростовує покази свідка, оскільки у с. Дроговиж, по трасі Київ-Чоп є лише один світлофор. Коли зупинились, приїхала поліція та запитала, чий це транспортний засіб. ОСОБА_7 сказав, що його, тоді працівники поліції запитали за документи, а потім сказали пройти тест на приладі «Драгер». ОСОБА_7 заперечував, через це виник конфлікт. Тоді працівник поліції сказав, щоб складали відмову. Крім цього, свідок ОСОБА_3 вказав, що за кермом автомобіля був він, ОСОБА_7 сидів на сидінні збоку, однак не повідомив про таке працівникам поліції, бо побоявся. Також, свідок вказав, що, здається, ОСОБА_7 казав, що транспортним засобом він не керував. Права ОСОБА_7 не зачитували, хоча той кричав, щоб йому права зачитали. Чому приїхала швидка допомога, свідку не відомо, бачив, що на капоті щось писали, а поняті щось говорили. Свідок ОСОБА_24 , повідомив, що ним було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_7 . Під`їжджаючи до с. Заклад, ОСОБА_7 знаходився біля дверей водія, тоді ОСОБА_44 запитав хто є водієм цього транспортного засобу. Тоді ОСОБА_7 взяв з машини документи, при цьому свідок вказав, що в ОСОБА_7 були ключі від машини. Після чого працівниками з планшету показано повідомлення, яке надійшло на 102. Про те, що ОСОБА_7 не керував транспортним засобом на місці конфлікту ніхто працівникам поліції не повідомляв. Щодо роз`яснення прав ОСОБА_7 , то такі було роз`яснено сержантом Білокур, процесуальних прав ОСОБА_100 . ОСОБА_7 не роз`яснював. Також працівниками поліції було відібрано пояснення в особи, якій створили аварійну ситуацію. З допиту свідка ОСОБА_59 , яка була понятою на місці вчинення адміністративного правопорушення, стало відомо, що вона їхала з Миколаєва до дому як патрульні зупинили її і попросили бути присутньою, так як водій відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння та перешкоджав внести дані в протоколи. Крім цього, свідок повідомила, що ОСОБА_7 працівники поліції пропонували пройти огляд в медичному закладі (пропонували здати аналізи), на що останній відмовився, а також відштовхував працівника поліції. Свідок ОСОБА_59 впевнена, що працівники поліції пропонували пройти огляд в медичному закладі і, що водій відмовлявся пройти тест «Драгер», а в медичний заклад погодився їхати після того як сказав, що йому зламали руку. Свідок зазначила, що підписала протокол до моменту, як йому зламали руку. Крім цього, ніхто з присутніх не казав працівникам поліції, що ОСОБА_7 не керував транспортним засобом. Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні повідомив, що під`їхавши до авто, яке описали при зверненні на лінію 102, працівники поліції підійшли до машини, представились і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Свідок вказав, що їх екіпаж на відстані 100-200 м бачив як ОСОБА_7 виходив з цієї машини. Тому, вони підійшли до того, хто з неї виходив. Зі слів свідка ОСОБА_25 , він сидів на задньому сидінні патрульної машини. Права ОСОБА_7 зачитували, а потім повторно зачитали в швидкій допомозі. Так як свідок стояв за кілька метрів від ОСОБА_7 , він чув як ОСОБА_7 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також запропонували пройти огляд в медичному закладі. Протокол про адміністративне правопорушення складав ОСОБА_24 . Також свідок вказав, що в медичному закладі ОСОБА_7 повторно пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився. Свідок ОСОБА_44 у судовому засіданні вказав, що надійшло повідомлення про те, що чоловік на автомобілі марки «SKODA FELICIA» перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Він спільно з іншими працівниками поліції запитали хто являється водієм цього транспортного засобу, після чого підійшов чоловік, сказав, що він водій та надав документи це був ОСОБА_7 . Цей же чоловік стояв біля водійських дверей. Тоді працівниками поліції було роз`яснено причину зупинки. ОСОБА_7 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, тоді ОСОБА_44 розпочав складати протокол. Однак ОСОБА_7 чинив опір працівникам, впав на землю, після чого йому викликали карету швидкої допомоги. Свідок ОСОБА_44 повідомив, що вийшовши з патрульної машини, ним одразу було ввімкнено камеру, яку він не виключав. Перед складанням протоколу ОСОБА_7 роз`яснили права, проте він кричав, перешкоджав складати протокол. Свідок теж зазначив, що ним було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «DRAGER Alcotest», а якщо ОСОБА_7 відмовляється, то пропонував пройти огляд у медичному закладі. Однак, коли всі навкруги кричать, то могло б бути і не чути, що відбувається, і хто, що говорить. Крім цього свідок зазначив, що ОСОБА_7 намагався залякати понятих, щоб вони не підписували протокол про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_44 зауважив, що працівник заправки підписав свої покази тільки після того, як працівник поліції заповнив бланк з його слів. Вина ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №027584 від 21.08.2020, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №123 від 21.08.2020, виданого КНП «Миколаївська ЦРЛ», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому ОСОБА_7 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, проведеним оглядом відеозапису, долученого до матеріалів справи, на якому чітко видно відмову ОСОБА_7 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою газоаналізатору «DRAGER Alcotest 6810», так і в медичному закладі, поясненнями свідків, наданими у судовому засіданні та іншими долученими матеріалами до адміністративної справи.

Судом наведено детально мотиви постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2020 для підтвердження позиції суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, адже докази, здобуті суддею під час розгляду адміністративної справи за ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_7 були досліджені безпосередньо під час розгляду вказаного кримінального провадження, і судом встановлено, що ОСОБА_3 надав в Миколаївському районному суді Львівської області 28.10.2020 неправдиві свідчення про те, що він керував автомобілем, а не ОСОБА_7 , такі показання обвинувачений надав умтсно, свідомо ввів суд в оману, шляхом надання завідомо неправдивих показань, бажаючи визнання судом ОСОБА_7 не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд звертає увагу, що докази зі справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_7 здобуто в порядку, встановленому законом, на підставі процесуального рішення, і при отриманні таких доказів органом дізнання жодних порушень допущено не було.

Окрім цього, вказані висновки суду доводяться відповіддю начальника ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_88 від 13.07.2022 вих. №5221,; витягом електронного рапорту з ЄО №3575 від 21.08.2020; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №078410 від 21.08.2020; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №078409 від 21.08.2020; відповіддю Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУМЮ (м. Львів) від 17.11.2022 вих. №В-5/75493; постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львова Західного МУМЮ (м. Львів) ОСОБА_90 про закінчення виконавчого провадження від 02.06.2022; постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львова Західного МУМЮ (м. Львів) ОСОБА_90 про закінчення виконавчого провадження від 02.06.2022; постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львова Західного МУМЮ (м. Львів) ОСОБА_90 про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2022.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України також доведена матеріалами кримінального провадження №0000087 від 23.11.2020, копії яких здобуті в порядку, встановленому КПК України.

Так, за правилами ч. 1 ст. 160 КПК сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до вимог ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15.04.2021, надано дозвіл дізнавачу сектору дізнання Відділення поліції №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 на тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №000087 від 23.11.2020, які перебувають у володіння І Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області за адресою: м. Миколаїв, пл.. Ринок, 10а Львівської області, а тому тимчасовий доступ до матерілів кримінального провадження вчинено на підставі закону.

В подальшому, як слідує з показань, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 (дізнавача, в провадженні якого перебувало кримінальне провадження №000087 від 23.11.2020), ОСОБА_10 (керівника Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури), дізнавачем пред`явлено до виконання ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15.04.2021 володільцю матеріалів кримінального провадження, яким надано доступ до матеріалів кримінального провадження, які перебували безпосередньо у віданні процесуального прокурора ОСОБА_9 . Зроблено копіювання матеріалів, та надано керівнику для перевірки та підписання протоколу про тимчасовий доступ. При цьому жодних порушень вимог КПК України, судом не встановлено.

Окрім цього, оригінали матеріалів кримінального провадження №000087 від 23.11.2020 безпосередньо оглянуто судом в судовому засіданні.

На підставі наведеного, відсутні підлстави для визнання вказаних доказів недопустимими, з підстав, наведених стороною захисту.

При цьому суд не бере до уваги показання свідків, які містяться у матеріалах кримінального провадження (Т.2 а.с.7-14, 22-25, 32-35, 42-45, 50-53, 71-76, 77-82, 99-103, 104-108, 114-116, 117-119, 123-124), оскільки такі суперечать принципу кримінального судочинства безпосередньому досліденню доказів в судовому засіданні.

Суд зауважує, що більшість з вказаних свідків безпосередньо вказаним складом суду допитана в судовому засіданні і оцінка таких надана при обгрунтуванні позиції суду щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Також суд звертає увагу і на те, що за клопотанням сторони захисту в судове засідання викликалися свідки ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_44 , однак згідно відповіді начальника Державної прикордонної служби України від 30.11.2022, на виконання ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2022, вказані свідки перетнули кордон України і на даний час їх місце перебування невідоме /Т.2 а.с.129-133/.

Після встановлення вказаних обставин, сторона захисту на допиті вказаних свідків не наполягала.

Від допиту свідка ОСОБА_21 сторона захисту в ході судового розгляду справи відмовилася.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_20 , суд зауважує, що в основу вироку покладено письмовий протокол слідчого експерименту від 16.02.2021, з яким згідно повідомлення прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_87 від 24.11.2022 №14.57/05-02-42-вих-22 про вікриття матеріалів у порядку ч.11 ст. 290 КПК України, сторона захисту ознайомилася 24.11.2022 /Т.2 а.с. 175-176/.

Щодо матеріалів провадження в ТУ ДБР відносно поліцейських за заявою сторони захисту, суд зауважує, що захисником суду не подано жодного процесуального рішення, прийнятого за наслідками розгляду такої заяви.

Суд вважає, що захисник у клопотанні про визнання доказів недопустими та під час судового розгляду виходять із власного тлумачення та суб`єктивного аналізу й переоцінки окремих доказів, при цьому аналіз і оцінку доказів та фактичних обставин здійснює тенденційно, вибірково, відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Усі досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими і достовірними, такі зібрані в порядку, встановленому КПК України, жодної підстави, передбаченої ст.87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Щодо меж оцінки доводів сторони захисту

Під час судового розгляду сторона захисту посилалась на обставини, що на її переконання вказували на недопустимість зібраних у справі доказів.

Відповідні доводи сторони захисту потребували оцінки Суду для того, щоб головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті.

Разом із тим, доводи сторони захисту, які не потребували детального аналізу Суду та не мали будь-якого вирішального значення в цьому провадженні, Судом у вироку не зазначаються. У такому випадку Суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ, згідно з якою, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. З рішення має бути чітко зрозуміло, що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи (Морейра Ферейра проти Португалії (№ 2); S.C. IMH Suceava SRL проти Румунії).

Обвинувачений в повному обсязі реалізував своє право на свободу від самовикриття, передбачене ст. 63 Конституції України. Суд також бере до уваги, що § 51 рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. UK, заява № 18731/91) передбачено: «Питання в кожному конкретному випадку полягає в тому, чи надані обвинуваченням докази достатньо вагомі, щоб потребувати відповіді. Національний суд не може доходити висновку про вину обвинуваченого лише тому, що він воліє мовчати. Тільки якщо докази проти обвинуваченого «потребують» пояснень, які обвинувачений має бути в змозі надати, ненадання будь-яких пояснень «може, з погляду здорового глузду, становити підстави вважати, що пояснень немає, і що обвинувачений винний».

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, його показання вважає непослідовними, зважаючи на те, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_7 , на місці події ОСОБА_3 поліції про те, що він керував автомобілем до його зупинки не вказував, під час надання письмових пояснень по адміністративній справі категорично заявив, що автомобілем керував ОСОБА_7 , однак бажаючи уникнення останнім відповідальності, надав в суді неправдиві свідчення про те, що автомобілем керував він, а не ОСОБА_7 , що спростовано в ході судового розгляду кримінального провадження і розцінено судом, як намір обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення являє собою абстрактну теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону. Кожен елемент включає певний набір ознак: обов`язкових і факультативних для кваліфікації діяння як кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення за ст. 384 КК характеризується активною поведінкою - діями, які виявляються в: а) неправдивих показаннях свідка чи потерпілого; б) неправдивому висновку експерта; в) неправдивому звіті оцінювача про оцінку майна; г) неправильному перекладі, зробленому перекладачем.

За статтею 384 КК встановлено відповідальність за злочин із формальним складом, який визнається закінченим із моменту вчинення будь-якої із зазначених дій.

Відповідальність за ст. 384 КК настає, якщо показання, є неправдивими, тобто такими, які повністю або хоча б частково не відповідають дійсності. Показання (ст. 95 КПК) свідка (ст. 65 КПК) чи потерпілого (ст. 55 КПК) є неправдивими (лжесвідчення), якщо полягають у повідомленні недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для відповідного провадження.

Правопорушення може бути вчинене лише шляхом активної поведінки - дії, бо для його об`єктивної сторони необхідно, щоб свідок - у своїх показаннях діяв певним чином, тобто повідомляв неправдиві відомості, які стосуються тих чи інших обставин здійснюваного провадження.

Відповідальність за ст. 384 КК настає лише за умови, якщо свідка, у встановленому законом процесуальному порядку (розписка, присяга) було попередньо попереджено про кримінальну відповідальність за давання неправдивих показань. Відсутність такого попередження і належного процесуального його оформлення виключає відповідальність за ст. 384 КК.

Суб`єктивна сторона правопорушення - лише прямий умисел, бо особа діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивість своїх показань і бажає діяти саме таким чином. Мотиви та мета можуть бути різними і на кваліфікацію злочину не впливають.

Суб`єкт злочину спеціальний - свідок, який у встановленому законом порядку попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення дій, зазначених у ст. 384 КК.

Висновки суду.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина обвинуваченго ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним:

факт введення ОСОБА_3 в оману суд, шляхом надання завідомо неправдивого показання, як свідком, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.384 КК України.

Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу суд не вбачає.

Тривалість кримінального провадження.

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги в зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.

У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту пред`явлення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включаються й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного» (справа «Екле проти ФРН»). У п.253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» йдеться: «Суд зазначає, що момент, з якого ст.6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд надавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п.1 ст.6 (п.62 рішення від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії»)».

Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність створення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв. У п.116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (п.67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

Обвинувачений у кримінальній справі розраховує на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст.6 покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п.89 рішення від 02.03.2006 у справі «Нахманович проти Росії» та п.71 рішення від 07.12.2006 у справі «Іванов проти України»).

Суд забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону. За клопотанням сторін кримінального провадження досліджено всі докази, подані сторонами, жодного разу судове засідання не було відкладено, без наявності для цього, передбачених законом підстав.

На переконання суду, саме детальне дослідження та аналіх доказів, поданих сторонами кримінального провадження сприяв встановленню об`єктивної істини у справі та прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку.

Процесуальна поведінка сторін кримінального провадження.

В процесі судового розгляду кримінального провадження розгляд справи неодноразово відкладася за клопотанням сторони захисту. На адресу обвинуваченого та захисника скеровувалися чисельні листи про необхідність розгляду кримінального провадження в розумні строки, встановлені ст.28 КПК України та роз`яснювалися наслідки неявки в судові засідання, в тому числі процесуальні положення щодо зловживання процесуальними правами.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження розглянуто судом, з дотриманням вимог ст.49 КК України, і строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності не минув і закінчується 28 жовтня 2023 року.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обираючи вид і розмір покарання, суд виходить з таких міркувань.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к)

Однак, у матеріалах зазначеного судового провадження стосовно ОСОБА_3 відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений розкаявся у вчиненому ним кримінальному правопорушенні. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 , хоча і надав показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, однак він не висловив жалю з приводу цього, осуду своєї поведінки, а також готовності нести покарання, що свідчить про відсутність критичної оцінки вчиненого та відповідно щирого каяття.

За таких обставин пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, передбачених ст. 66 КК України суд не вбачає.

Обтяжуючих вину обставин, передбачених ст.67 КК України суд не вбачає.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні малолітню дитину.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення, особу обвинуваченого та стан його поведінки, обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаявся, раніше не судимий, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.384 КК України у виді арешту.

При цьому доводи сторони захисту про те, що у випадку визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушенню, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України на увагу не заслуговують, оскільки таке покарання є більш суворим, ніж те, про яке просить прокурор і не відповідає та суперечить інтересам обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.384 КК України, й призначити йому покаранняу виді 1 /одного/ місяця арешту.

Строк відбутття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений та його захисник - подати клопотання про помилування.

Головуючий суддя ОСОБА_1