Дата документу 25.01.2023 Справа № 336/3869/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3869/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/634/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого неповну середню освіту (10 класів), не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 лютого 2023 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 47860 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 лютого 2023 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 47860 грн.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 взагалі не має місця проживання у м. Запоріжжі, називає різні адреси, стверджуючи, що він має можливість організувати свій побут, тому він не довів, що він здатен організувати своє життя, забезпечити своє існування законним шляхом, місцем його реєстрації є населений пункт, розташований на тимчасово окупованій території.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що даний запобіжний захід занадто суворий, оскільки ризики, на які посилається прокурор, не підтверджуються.

Зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий, у розшуку не перебував, на обліках у нарколога чи психіатра також не перебуває, прибув до міста Запоріжжя в 2022 році для проходження практики, у зв`язку із навчанням і здобуттям професійної освіти, як «кам`янщик, маляр, штукатур», проживав із сестрою ОСОБА_6 , в місті Запоріжжі також проживають й інші його родичі.

Також вказує, що наміру ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність у ОСОБА_6 немає.

Зауважує, що в результаті дій ОСОБА_6 не настало тяжких наслідків, обвинувачений має постійне місце проживання у селі Осипенко Бердянського району Запорізької області.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу без доповнень.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, які відносяться до категорії тяжких умисних корисливих злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Також ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується і тим, що обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, а місце його реєстрації знаходиться в Бердянському районі, Запорізької області, який на даний час є тимчасово окупованим, що може спонукати обвинуваченого переховуватися на вказаній території.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на наявність високого ризику можливості вчинення інших корисливих злочинів.

Відтак, встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на думку апеляційного суду є доведеними та підтвердженими, а тому доводи з приводу її відсутності є неспроможними.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлював продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений раніше не судимий, у розшуку не перебував, на обліках у нарколога чи психіатра не перебуває, не має наміру переховуватися від суду та продовжувати злочинну діяльність, не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Колегія суддів вважає, що ці обставини не є безумовними підставами для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 лютого 2023 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 47860 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4