Номер провадження: 11-кп/813/1861/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Приморського районного суду м.Одеси від 19 липня 2022 року, в кримінальному провадженні №0000519 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.
Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 19 липня 2022 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Вирішено питання щодо речових доказів, судових витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, скоєного за наступних обставин.

На початку 2021 року, більш точно дата, час та місце слідством не встановлені, за невстановлених слідством обставин, придбав виготовлений промисловим способом ніж іноземного виробництва з маркуванням «Columbia 1418A» у захисному чохлі, який відноситься до категорії контактної короткоклинкової холодної зброї колючої дії. В подальшому ОСОБА_9 без передбаченого законом дозволу незаконно носив зазначений ніж при собі до 20:00 год. 02.05.2021 року доки зазначений факт не був виявлений співробітниками правоохоронних органів біля будинку № 1 по вул. Дерибасівській в м.Одесі та були вжиті заходи щодо фіксації, та вилучення забороненого у вільному обігу предмету.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок відносно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадя, тобто 8500 грн.

В обґрунтування вказаних вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, оскільки суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді штрафу, залишив поза увагою положення ч.2 ст.99 КК України щодо граничного розміру штрафу, який може бути призначено неповнолітньому. Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив злочин, будучи неповнолітнім, на теперішній час має власний дохід, суд, на думку прокурора, мав призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, у розмірів 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

ОСОБА_9 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Заяв про відкладення розгляду справи чи забезпечення його участі в судовому засіданні на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому оскільки судовий розгляд здійснювався в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд апеляційної інстанції не перевіряє висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, фактичні обставини кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, а також правильність кваліфікації його дій.
Таким чином суд апеляційної інстанції переглядає вирок Приморського районного суду м.Одеси від 19 липня 2022 року відносно ОСОБА_9 лише в частині призначеного покарання, в мажах доводів апеляційної скарги прокурора, а саме міри призначеного обвинуваченому покарання.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що цих вимог закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку в повному обсязі дотримано не було.
Відповідно до санкції ч.2 ст.263 КК України, за носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, передбачена кримінальна відповідальність у вид штрафу розміром від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або у виді громадських робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або арешту на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Поруч із цим, законодавцем у розділі XV Кримінального кодексу України визначено особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.
Так, відповідно до положень ст.99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.
Розмір штрафу, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається із матеріалів провадження та встановлених судом першої інстанції фактичних обставин провадження, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.263 КК України, будучи неповнолітнім. Станом на 19 липня 2022 року, тобто дату ухвалення вироку, ОСОБА_9 проходить службу в в/ч НОМЕР_1 , тобто являється військовослужбовцем та має самостійний доход (а.п.35).
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді штрафу.
Поруч із цим, як вірно зазначає в апеляційній скарзі прокурор, місцевим судом залишено поза увагою положення ч.2 ст.99 КК України, які визначають граничні межі покарання у виді штрафу, що може бути застосований до особи, яка вчинила злочин у неповнолітньому віці, та який не може перевищувати п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, суд, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_9 покарання у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не дотримався вимог кримінального закону, призначивши обвинуваченому покарання в більшому розмірі, ніж це дозволено законом про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, з урахуванням відповідних обставин і вимог закону, призначене ОСОБА_9 покарання, є більш суворим, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, а тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання змінити.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
В іншій частині вирок слід залишити без змін.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404,405,407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Приморського районного суду м.Одеси від 19 липня 2022 року відносно ОСОБА_9 , в частині призначеного покарання, змінити.
Вважати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу, розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4