ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9389/20
провадження № 1-кп/753/503/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, працює ТОВ «Бевза» менеджер з продажу, на утриманні має матір похилого віку, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,
який обвинувачується за ч.2 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 11.02.2020 року приблизно о 10 годині 19 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Ревуцького в місті Києві зі сторони вул. А.Ахматової в напрямку вул. Здолбунівської, зі швидкістю щонайменше 36,5…44,9 км/год., розташовуючись у третій (крайній лівій) смузі, з трьох наявних в його напрямку руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України.

В цей час, проїзну частину вул. Ревуцького, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, перетинала пішохід ОСОБА_8 , наближаючись справа до смуги руху вищевказаного транспортного засобу.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України:

п.1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.2.3 підпункт «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Ревуцького в місті Києві зі сторони вул. А.Ахматової в напрямку вул. Здолбунівської, зі швидкістю щонайменше 36,5…44,9 км/год, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2, відволікся від керування транспортним засобом, маючи об`єктивну змогу спостерігати момент початку перетину проїзної частини пішоходом ОСОБА_8 по нерегульованому пішохідного переходу та відповідно зреагувати на це, будучи обізнаним, що в даному випадку пішохід має перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вона вступила на перехід, а він, в свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість а в разі потреби зупинитись, створюючи небезпеку для руху, загрозу життю та здоров`ю громадян, виїхав на пішохідний перехід, де навпроти будинку №7 зазначеної вулиці здійснив наїзд на останню.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: забиті рани у лобно-тім`яній ділянці зліва, Дрібні садна на тильній поверхні 2-3 пальців правої кісті, переломи 3-5 ребер по передньо-пахвовій лінії зліва та 4,5,7 ребер по лопаточній лінії зліва, крововиливи під плевру лівої легені, перелом кісток лівої гомілки, перелом кісток склепіння та основи черепу, крововиливи під оболонки, у шлуночки та у речовину головного мозку.,

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок множинних переломів кісток скелету з пошкодженнями внутрішніх органів.

Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою

Порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, суду пояснив, що 11.02.2020 року він рухався на своєму автомобілі приблизно 40 км/год дорогою як зазначено в обвинуваченні, було сонячно, потерпілу побачив в останній момент коли вона переходила дорогу, вона його також одразу не побачила, оскільки дуже сліпило сонце. Зазначив, що визнає цивільний позов, з потерпілим вони уклали мирову угоду і він частину коштів виплатив, іншу частину виплатить протягом року, як зазначено в мировій угоді. Просив не позбавляти його волі та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм і це його єдиний вид заробітку.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав свій позов та просив суд затвердити мирову угоду, яку вони уклали з обвинуваченим по цивільному позову, просив стягнути з обвинуваченого залишок суми у розмірі 1 050 000 гривень. Також потерпілий не погодився з запропонованою прокурором мірою покарання в частині позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено учасникам кримінального провадження, що вони будуть позбавленні оскаржити обставини, які ними не оспорюються в апеляційному порядку.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, надання допомоги, часткове відшкодування потерпілому моральної шкоди, вибачення перед потерпілими.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд згідно ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема, що вчинений ним злочин є тяжким, вчинений з необережності; ставлення обвинуваченого до вчиненого, визнання ним своєї вини, часткове відшкодування шкоди, те, що злочин вчинено не у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілого, який висловився про призначення покарання з іспитовим строком а щодо додаткового покарання просив суд вирішити це питання на свій розсуд при цьому з думкою прокурора про позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами не погодився.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 який судимостей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні матір похилого віку, яка хворіє на ряд захворювань, позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, громадською спілкою «Братерство учасників Бойових дій», членом якої він є з 2016 року, українською спілкою інвалідів війни (учасників бойових дій), має подяки, а також відзнаку Президента України, нагороджений медаллю «Честь, Мужність Пам`ять.», медаллю «за заслуги» спілки ветеранів Афганістану, почесною грамотою Київської міського голови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені вище обставини в їх сукупності дають підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Таке покарання у даному кримінальному провадженні на думку суду є достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілиму діями обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, які зазнав потерпілий, тяжкі наслідки.

Також суд враховує, що між потерпілим та обвинуваченим в частині відшкодування моральної шкоди досягнуто мирової угоди, згідно якої сторони прийшли до висновку про можливість врегулювання спору шляхом її підписання та подання заяви суду про її затвердження в порядку ст. 207 ЦПК України. З тексту даної угоди та розписки наданої потерпілим ОСОБА_7 видно, що ОСОБА_3 частково в сумі 420 000 (чотириста двадцять тисяч) гривень відшкодував моральну шкоду та зобов`язується іншу частину у сумі 1 050 000 (один мільйон 50 тисяч) гривень сплатити протягом року з моменту укладення даної угоди та її затвердження судом.

Таким чином суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 залишок невідшкодованої суми моральної шкоди у сумі 1 050 000 гривень.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 суд вважає за можливе з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128,129, 368-371, 373, 374, 376, п.15 ст. 516 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Згідно ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 за яким між сторонами укладено мирову угоду задовольнити та стягнути на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_3 суму залишку моральної шкоди у розмірі 1 050 000 (один мільйон п`ятдесят тисяч ) гривень.

Зняти арешт з автомобіля марки «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року.

Автомобіль марки «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 , який передано згідно зберігальної розписки 24.02.2020 року ОСОБА_3 залишити у його власності.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, загальна сума яких становить 3 140 (три тисячі сто сорок) гривень 20 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасникам судового провадження повний текст копії вироку обов`язково вручити в день його проголошення.

Суддя: