Справа № 346/4885/22
Провадження № 1-кс/346/758/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 р.м. Коломия Івано-Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

підозрюваної: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Коломия клопотання слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Княждвір, Коломийського району, Івано-Франківської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, одруженої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000820 від 20.11.2022 року, -

в с т а н о в и в:
22.11.2022 року до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франівської області надійшло клопотання слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» строком на 60 днів.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.11.2022 року для розгляду клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .
1.Доводи клопотання
У клопотанні зазначено, що слідчим відділенням Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000820 від 20.11.2022 року.
За версією органу досудового розслідування ОСОБА_4 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», згідно свого злочинного корисливого умислу, направленого на збут психотропних речовин на території Коломийського району Івано-Франківської області, за допомогою встановленого на власному мобільному телефоні додатку «Нова Пошта» отримала через поштомат №23027, розташований по пр. Грушевського, 82, в м. Коломия від невідомої їй особи поштове відправлення, в якому містилася особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, яку зберігала при собі з метою подальшого збуту.
20.11.2022 року близько 14:20 години за адресою пр. Грушевського, 82, м. Коломия працівниками поліції було зупинена ОСОБА_4 , при якій виявили та вилучили поштове відправлення «Нової пошти», в якому знаходилися два поліетиленові пакетики з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка являться особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP масою 193,8342 грама.
За твердженням слідчого вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 20.11.202 року, протоколами допиту свідків; протоколом про визнання речовими доказами, висновком експерта, протоколом допиту підозрюваної. 21.11.2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відноситься до особливо тяжких, за яким передбачено покарання у виді позбавлення на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Під час досудового розслідування встановлено ряд ризиків, а саме: можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведених ризиків, слідчий вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , відсутні і відомості щодо неможливості перебування підозрюваної в умовах ізоляції.
2. Доводи сторони обвинувачення
Прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала з підстав наведених у ньому. Зазначила, що зібрані на теперішній час докази свідчать про існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
3. Доводи сторони захисту.
Захисник при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив суд розглянути питання обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки на його переконання кваліфікація дій ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 307 КК України є передчасною. Остання має міцні соціальні зв`язки, оскільки заміжня і має на утриманні малолітню дитину. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне та зареєстроване місце проживання. Підозрювана співпрацює з органом досудового розслідування та не має жодного наміру ухилятись від органу досудового розслідування.
Так захисником на обґрунтування своєї позиції було надано довідку від 22.11.2022 року №543, видану Печеніжинською селищною радою, відповідно до якої ОСОБА_4 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 . Згідно характеристики, виданої старостою Княждвірського старостинського округу від 22.11.202 року №12 ОСОБА_4 за місцем свого проживання характеризується позитивно.
Підозрювана ОСОБА_4 просила суд обрати щодо неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на відсутність підстав для ухилення від суду та слідства, а також на наявність на утриманні малолітньої дитини. Додала, що обставини вчиненого правопорушення визнає і усвідомлює протиправність своїх дій. На сьогоднішній день вона проживає зі своєю матір`ю по АДРЕСА_2 .
Опитаний судом ОСОБА_8 зазначив, що являється рідним дідом підозрюваної. Йому на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_3 , а тому у разі обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не заперечує, щоб останній було застосовано за місцем його проживання.
4. Оцінка та висновки слідчого судді
Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
4.1. Щодо наявності обґрунтованої підозри
Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
У п. 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» ЄСПЛ вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.
У судовому засіданні слідчим суддею досліджені, зокрема, такі документи з метою встановлення причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину, у якому вона підозрюється:
- протокол огляду місця події від 20.11.202 року, відповідно до якого місцем огляду являється тераса магазину «Експрес» по пр. Грушевського, 82, в м. Коломия, де перебуває ОСОБА_4 , у якої при поверхневому огляді виявлено два полімерні пакети із речовиною білого кольору, мобільний телефон, упаковки від поштового відправлення «Нова пошта»;
- постанова про визнання речовим доказом від 21.11.2022 року, відповідно до якої дві упаковки від поштового відправлення «Нова пошта», мобільний телефон марки «IPhone XR», два полімерні пакети з кристалічною речовиною білого кольору;
- висновок експерта від 21.11.202 року №СЕ-19/109-22/12544-НЗПРАП, згідно з яким вилучена у ОСОБА_4 кристалічна речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальна кількість якої становить 193,8342 грам;
- протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили факт виявлення та вилучення саме у ОСОБА_4 пакетиків з кристалічною речовиною білого кольору.
З урахуванням обсягу зібраних під час досудового розслідування доказів, наведених вище органом досудового розслідування, 21.11.2022 року ОСОБА_4 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Суд не погоджується з твердженням захисника щодо відсутності достатнього об`єму доказів, які б свідчили про наявність мети збуту у ОСОБА_4 , оскільки та обставина, що остання не являється особою наркозалежною, а також враховуючи кількість вилученого обґрунтованим вірним є твердження слідчого щодо можливої мети збуту психотропної речовини.

Дослідження цих доказів формує у слідчого судді внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого він підозрюється органом досудового розслідування. Таким чином висновки органу досудового розслідування не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження. Отже вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу.
4.2. Щодо наявності ризиків
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування таких ризиків:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;
- ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, з огляду на таке.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який є особливо тяжким злочином відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого характеру злочинів КК України виключає. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
При оцінці наявності ризику переховування слідчий суддя також враховує ту обставину, що ОСОБА_4 зареєстрованого місця проживання на території Коломийського району Івано-Франківської області не має. Та обставина, що на її утриманні перебуває малолітня дитина не свідчить про беззаперечну наявність міцних соціальних зав`язків, які б могли гарантувати присутність підозрюваної в межах територіальної громади Коломийського району. Крім того зазначена обставина не може за відсутності сукупності інших обставин упередити заявлений стороною обвинувачення ризик. Наведене у своїй сукупності створює обґрунтовані побоювання, що підозрювана у разі обрання відносно неї запобіжного заходу, не пов`язаного з його ізоляцією, зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, оскільки достатні стримуючи фактори відсутні.
Ризик знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає заявлений ризик необґрунтованим, оскільки безпосередні предмети кримінального правопорушення у ОСОБА_4 були вилучені і передані під відповідний контроль органу досудового розслідування, а тому твердження щодо можливості знищення тих чи інших доказів є передчасним. Крім того жодних інших першочергових слідчий дій не проводилось, а підозрювана являється затриманою з моменту виявлення у неї заборонних до обігу речовин, що також опосередковано свідчить про відсутність підозр щодо наявності інших безпосередніх предметів кримінального правопорушення.
Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
У той же час обґрунтованим вважає слідчий суддя твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя бере до уваги той факт, що кримінальне провадження перебуває на початковому етапі та органу досудового розслідування потрібно буде допитати ряд свідків для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні.
При оцінці існування цього ризику слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб також має бути підтверджене та доведене: які саме дії особи слідчий/прокурор оцінює як перешкоджання, а також в який саме спосіб особа таким діями реально заважає здійснювати досудове розслідування. У той же час слідчому судді не наведено жодних достатніх та змістовних фактів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_4 будь-яких чи то активних, чи то пасивних дій з метою перешкод у проведенні досудового розслідування. Навпаки за твердженням як підозрюваної, так і захисника, ОСОБА_4 має намір співпраці з органом досудового розслідування.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтованим вважає слідчий суддя і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, офіційних джерел доходу не має. Причинами протиправних дій стало скрутне матеріальне становище, що викликає обґрунтовані побоювання щодо продовження вчинення протиправних дій в майбутньому. З урахуванням характеру інкримінованого їй кримінального правопорушення слідчий суддя погоджується зі стороною обвинувачення щодо відсутності жодних стримуючих факторів, які б могли у достатній мірі запобігти продовженню протиправної діяльності, однією з цілей якої було отримання матеріальної вигоди.
4.3. Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків та з`ясування можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України
За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя враховує той факт, що ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання на території Коломийського району, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно не працевлаштована.
У той же час, з урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, дійшов висновку, що на теперішній час, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваної та виконання нею процесуальних обов`язків. При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваної не виключають можливості тримання під вартою.
За таких підстав клопотання слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належить задовольнити, підстав для застосування домашнього арешту не вбачається.
4.4. Щодо розміру застави
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-2553 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У клопотанні слідчий не просить застосувати до підозрюваної заставу, проте враховуючи вищезазначені правила КПК України, позитивні характеристики ОСОБА_4 , відсутність судимостей, перебування на утриманні малолітньої дитини, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно останньої, можливо визначити заставу як альтернативу до запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням наступного.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 3 ч. 4 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року).
Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Отже дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя з урахуванням майнового стану підозрюваної, характеру інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, доведених ризиків, вважає, що застава у мінімальних межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, а тому на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваної є застава в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 200640 гривень
Відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із м. Коломия без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 20 січня 2023 року.
?Визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 200640 (двісті тисяч шістсот сорок) гривень.

Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації Івано-Франківської області за реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647; Банк отримувача ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача: 2265.
У разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді застави.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом дії ухвали.
У випадку внесення застави покласти на підозрювану такі обов`язки:
1) прибувати за вимогою до слідчого, прокурора або суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;
5) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити 2 (два) місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити підозрюваному, заставодавцю, що у випадку внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи для попереднього ув`язнення.
Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого , прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1