Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа 511/1159/22

Номер провадження: 1-кп/511/55/23

23 січня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна кримінальне провадження за № 0000159 від 25.04.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прохорове Іванівського району Одеської області, освіта - неповна середня (9 класів), працюючого на посаді тракториста в СФГ «ОСОБА_12.», одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

який обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2022 приблизно об 21 годині - 21-30год., обвинувачений ОСОБА_4 та потерплий ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились на території подвір`я ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому під час перебування на подвір`ї разом із ОСОБА_6 , обвинувачений тримав пневматичну пружинно-поршневу гвинтівку (пружинно-компресіонного типу) однією з модифікацій HATSAN калібру .177 (4,5 мм) турецького виробництва (компанія-виробник «Hatsan arms company», Туреччина), виготовлену промисловим способом, яка призначена до проведення пострілів кулями до пневматичної зброї калібру 4,5мм. та до категорії вогнепальної зброї не відноситься, стволом донизу, тримавши її двома руками та обхвативши ствол гвинтівки таким чином, що палець його правої руки знаходився біля спускового гачка.

Під час спілкування з обвинуваченим потерпілий раптово наблизився до ОСОБА_4 .

Незважаючи на це, обвинувачений необережно, унаслідок злочинної недбалості, не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень та не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен та міг їх передбачати, продовжував вказаним вище способом тримати названу гвинтівку, утримуючи палець правої руки біля спускового гачка.

В цей час потерпілий раптово, несподівано для обвинуваченого, підняв за ствол гвинтівку та самостійно смикнув її на себе, внаслідок чого здійснився один постріл в бік ОСОБА_6 , в результаті якого останній отримав сліпе проникаюче у ліву плевральну порожнину кульове поранення грудної клітки з раною на передній зліва поверхні грудної стінки з лівобічним гемопневмотороксом (скупчення повітря і крові у плевральній порожнині), яке є небезпечним для життя і за вказаною ознакою належить до тяжких тілесних ушкоджень в момент заподіяння.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнавав частково, стверджуючи що він не мав умислу на спричинення поранення потерпілому, що все відбулося випадково та не з його вини.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 суду повідомив, що 24.04.2022 біля 21:30 годині він був у себе на подвір`ї та тримав «воздушку» вниз прицілом, його палець був біля спускового гачка, бо хотів просто постріляти по банкам, але не встиг. Він навіть не встиг подивитися чи є патрони в рушниці, тільки хотів перевірити чи заряджена вона чи ні, як до нього не помітно підійшов ОСОБА_7 , який раптово взявшись на ствол смикнув його на себе та відразу пролунав постріл. Наміру умисно поцілити у ОСОБА_8 , або спричинити йому тілесне ушкодження у нього не було, все відбувалося дуже швидко, він навіть не очікував та не встиг прибрати пальця з пускового гачка. Він запропонував викликати швидку, але ОСОБА_9 відмовився, тоді вони відвели його до себе до дому, оскільки у них він залишатися також не хотів, а вже в подальшому ОСОБА_10 викликала швидку. Під час вказаний подій його дружина ОСОБА_11 присутня не була, оскільки вона зайшла до будинку, а ОСОБА_10 хоча і була поруч, але відійшла та всього не бачила. У скоєному щиро кається, просив суворо його не карати оскільки він не стріляв та не хтів стріляти у бік потерпілого, а так сталося що ОСОБА_6 сам смикнув на себе рушницю. Окрім того обвинувачений повідомив, що ОСОБА_6 є його свояком, оскільки він одружений на рідній сестрі ОСОБА_9 , відносини у них добрі, ніяких конфліктів ніколи у них не було, в тому числі 24.04.2022р. Того вечора ОСОБА_9 разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 біля 21-00год прийшли до них у гості, ОСОБА_9 був на підпитку, оскільки перед цим вони були в інших гостях святкували Великдень. Він того вечора випив тільки пляшку пива і був фактично тверезий.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що 24.04.2022 року біля 21:00 годині він зі своєю цивільною дружиною - ОСОБА_10 проходячи повз вони побачили світло та вирішили зайти в гості до його рідної сестри - ОСОБА_15 . В цей день святкували Великдень, перед цим вони були в інших гостях та тому він був добре на підпитку. ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_17 були на подвір`ї коли вони прийшли. ОСОБА_11 зайшла в будинок, а він зі своєю цивільною дружиною - ОСОБА_10 та ОСОБА_18 залишилися на подвір`ї. Він побачив в руках у ОСОБА_4 пневматичну гвинтівку, яку той тримав вниз стволом. Не розуміючи чого, але він сам зненацька взяв гвинтівку за ствол, підняв її та смикнув на себе, почув хлопок, спочатку не чого не зрозумівши. В результаті пострілу кулька потрапила йому у груді. ОСОБА_17 також нічого не зрозумів, хотів викликати швидку, але він відмовився. У нього в області грудей почало пекти, його відвели додому, потім хтось викликав швидку допомогу та його забрали до лікарні, де він побув 5 днів. Він відразу казав що винен сам, що він самостійно смикнув на себе гвинтівку, також слідчому писав заяву, що претензій до ОСОБА_15 не має. Просив все закінчити, оскільки він винен тільки сам та ОСОБА_4 не карати. Зазначив, що ніяких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що в неділю на Великдень 24.04.2022р. біля 21-00 - 22-00год вона та її цивільний чоловік ОСОБА_9 , повертаючись з гостей та проходячи повз будинку ОСОБА_15 та побачивши світ на подвір`ї, вирішили зайти до них у гості, оскільки ОСОБА_9 є рідним братом ОСОБА_17 . Коли вони зайшли, то на подвір`ї були ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , вони привітались та стояли розмовляли (як справи), ніхто ні з ким не сварився. ОСОБА_11 спочатку пішла на кухню, а потім зайшла в будинок. ОСОБА_9 та ОСОБА_4 стояли розмовляли, розмови вона не чула, так як відійшла - стояла дивилася на машину (боялася за життя). Потім вона почула як ОСОБА_8 каже: «Ай». Вона підійшла назад до них і запитала що сталося, на що ОСОБА_8 відповів: «Не знаю, щось болить». Сказав, що просто болить та не сказав, що відбулося. Потім ОСОБА_8 їй розповів, що він смикнув на себе «воздушку» яка зробила постріл, звідки вона взялася, - вона не бачила. ОСОБА_9 від швидкої відмовився та захотів йти додому, ОСОБА_18 допоміг його довезти. Коли вони прийшли до дому, ОСОБА_9 стало гірше та вона викликала швидку допомогу. Окрім того, свідок вказувала, що чи був ОСОБА_15 на підпитку вона не знає, а ОСОБА_8 був в середньому на підпитку, а вона - трохи. Сам момент пострілу я не бачила.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що в Великдень, вони разом з чоловіком були вдома, діти були в хаті. Коли вони вдвох були на подвір`ї, її чоловік ОСОБА_18 тримав рушницю, просто взяв щоб постріляти. Коли ОСОБА_18 лівою рукою тримав рушницю дулом вниз, в цей момент до подвір`я зайшли ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , які привіталися та почали розмовляти, вони були на підпитку. Вона зайшла в будинок та почула хлопок, вийшла на подвір`я та побачила що ОСОБА_9 сидить наприсядки, а ОСОБА_10 та ОСОБА_18 стоять біля нього. На її запитання що трапилось, ОСОБА_8 відповів: «Нічого, все нормально». ОСОБА_9 від швидкої відмовився та вони разом з дружиною пішли додому. ОСОБА_18 пішов їх проводжати. Потім вона дізналась що відбувся постріл, але сам момент пострілу вона не бачила. Підтвердила, що між її чоловіком та її братом ніяких конфліктів не було, в тому числі того вечора 24.04.2022р.

Окрім часткового визнання обвинуваченим своєї вини та незгода його з кваліфікацією його дій, його вина у вчинені злочину підтверджується документами, долученими до матеріалів кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні, в яких викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР за № 0000159 від 25.04.2022 року, де зазначено, що 24.04.2022 року в біля 21:00 годин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 в результаті необережного поводження з пневматичною гвинтівкою здійснив постріл у бік ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній отримав вогнепальне проникаюче поранення лівої легені, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 121 КК України; (а.с. 35);

- відомостями про надходження телефонного повідомлення оператору 102 ГУНП 24.04.2022р. об 22-42хв про факт спричинення тілесних ушкоджень в с. Бецилове ОСОБА_6 , про що зареєстровано в ЖЄО Роздільнянського РВП 24.04.2022 за №2152 (а.с. 37)

- заявою ОСОБА_4 про надання добровільного дозволу на проведення огляду домоволодіння, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 25.04.2022 року (а.с. 38)

- протоколом огляду місця події від 25.04.2022 року із додатком до протоколу у вигляді фототаблиці, а також флеш носій із відеозаписом слідчої дії. У відповідності до протоколу за участю власника приміщення ОСОБА_4 був проведений огляд місця події на території подвір`я домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 . З протоколу вбачається, що вихід на територію вказаного домоволодіння здійснюється через дерев`яні ворота, які на момент проведення огляду були відчинені настіж, прямо від входу на територію подвір`я веде бетонна стежка, ліворуч від входу розташовано одноповерхову будівлю - домоволодіння, вхід в яке здійснюється через бетонний поріг, на відстані 10 см. від порогу розташовано паркан біля якого виявлено пневматичну гвинтівку з дерев`яною рукояткою, яку було вилучено та упаковано, біля рушниці виявлено короб з свінцовими кульками сірого кольору, короб вилучено та поміщено до сейф-пакету (а.с. 39- 46);

- додатком до протоколу огляду місця події від 25.04.2022 року у вигляді відеозапису вказаної слідчої дії, який був відтворений під час судового розгляду, на якому зафіксований огляд місця події та вилучення гвинтівки та куль;

- заявою ОСОБА_10 про видачу куртки її чоловіка - ОСОБА_6 , в якій він був одягнений 24.04.2022 року (а.с. 47)

- протоколом огляду від 25.04.2022 року із додатком до протоколу у вигляді фототаблиць, відповідно до якого предметом огляду є чоловіча куртка синього кольору, при огляді якої встановлено, що куртка чоловіча джинсова синього кольору на застибці «блискавці» та металевих заклепках, при огляді передньої лівої частини на відстані 15 см. від плечової частини виявлено сковзне пошкодження діаметром 4-5 мм., окрім того навкруги вказаного пошкодження діаметром 1 см. виявлено сліди темно-сірого кольору, при огляді внутрішньої частини куртки (підкладки) також на відстані 15 см. від плечової частини виявлено те саме скрізне пошкодження, інших слідів під час огляду виявлено не було, вказану куртку вилучено та поміщено до сейф-пакету (а.с. 48 - 53);

- постановою про визнання предмету речовим доказом і залучення його до кримінального провадження від 25.04.2022 року, у відповідності до якого чоловічу джинсову курку синього кольору з пошкодженнями на лівій верхній частині (передньої частини) визнано речовим доказом та поміщено до сейф-пакету та квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №23 від 25.04.2022 року,а саме чоловічої джинсової куртки синього кольору (а.с. 54- 55, 56)

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.04.2022 року, відповідно до якого слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_26 25.04.2022 року о 04 годині 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 затримав громадянина ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України (а.с. 57 - 59);

- довідкою виданою генеральним директором КНП «Роздільнянська БПЛ» від 25.04.2022 року, відповідно до якого 24.04.2022 року в 23.05 був доставлений ШМД гр. ОСОБА_6 до приймального відділення з діагнозом: проникаюче поранення грудної клітки, травматичний гемо пневмоторакс, алкогольне сп`яніння (а.с. 61);

- медичною документацією, на якій зображено легені ОСОБА_6 , зліва в проекції заднього відрізка 7 ребра куля, в лівій плевральній порожнині дренаж. (а.с. 104 - 105)

- випискою із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-220101/1228 ОСОБА_6 , відповідно до якого перебував оперативному лікування - видалення інородного тіла з грудної клітини (а.с. 106 - 107);

- висновком експерта №15 від 08.06.2022 року, яким встановлено, що у ОСОБА_6 були встановлені наступні ушкодження: сліпе проникаюче у ліву плевральну порожнину кульове поранення грудної клітки з раною на передній зліва поверхні грудної стінки з лівобічним гемо пневмотораксом (скупчення повітря і крові у плевральній порожнині), дане поранення було спричинене 24.04.2022 року від пострілу кулею, на що вказують наявність кулі у лівій плевральній порожнині, округла форма рани на передній зліва поверхні грудної клітки. Виявлене проникаюче кульове поранення лівої половини грудної клітки відноситься до небезпечних для життя і за вказаною кваліфікаційною ознакою належить до тяжких тілесних ушкоджень. Напрямок ранового каналу - спереду назад (відносно умовного вертикального положення тіла постраждалого). За локалізацією рани на передній зліва поверхні грудної клітки, ушкодження може бути «доступним» для спричинення власноруч (а.с. 108 - 109);

- протоколом огляду речових доказів (речей) від 26.04.2022 року з фототаблицею згідно якого встановлено: що місцем огляду є службове приміщення кабінету №51 Роздільнянського РВП, де на підлозі відповідного службового кабінету розташовано вилучено в ході огляду місця події 25.04.2022 року - пневматичну гвинтівку з дерев`яною рукояткою, під час огляду відповідної гвинтівки не виявлено будь-яких номерів, також оглядом є спеціальний пакет, в який поміщено вилучений 25.04.2022 року в ході огляду місця події короб сірого кольору із свинцевими кульками, під час огляду первинна упаковка перебуває у опечатому стані по відкриттю відповідного спец пакету перебуває короб сірого кольору на якому міститься напис «OZTAY DIABOLO 250 ADET 4,5 mm» по відкриттю відповідного коробу середині розміщенні кульки типу «ялинка» з метою проведення балістичної експертизи було відібрано 3 свинцеві кульки які поміщено до експертного спец пакету та склеєно ліпкою лінтою. Короб сірого кольору із свинцевими кульками поміщено до первинної упаковки та опечатано; (а.с. 90 - 93)

- висновком експерта від 27.05.2022 року №СЕ-19/116-22/5578-БЛ з фототаблицями, яким встановлено, що надана на дослідження гвинтівка є пневматичною пружинно-поршневою гвинтівкою (пружинно-компресіонного типу) однією з модифікацій HATSAN калібру .177 (4,5 мм) турецького виробництва (компанія-виробник «Hatsan arms company», Туреччина), виготовленою промисловим способом, без внесених конструктивних змін та призначеною до проведення пострілів кулями до пневматичної зброї калібру 4,5мм. Дана гвинтівка до категорії вогнепальної зброї не відноситься, надана гвинтівка до проведення пострілів придатна. (а.с. 94 - 97)

- направленням на огляд та довідкою лікаря про стан ОСОБА_4 перед поміщенням до ІТТ від 25.04.2022 року, у відповідності до якої останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тілесний ушкоджень не виявлено (а.с. 62, 63);

- протоколом отримання зразків для експертизи від 25.04.2022 року, відповідно до якого слідчий СВ Роздільнянського РВП ОСОБА_26 відібрала у затриманого ОСОБА_4 змиви з рук для проведення експертизи за допомогою стерильного марлевого тампону та розчинів на спиртовій та водяній основі (а.с. 64 - 65);

- висновком експерта №СЕ-19/116-22/5535-ФХВР від 28.06.2022 року з фото таблицями, відповідно до якого чотири марлевих тампона, які згідно постанови про призначення експертизи є змивами із поверхні правої та лівої долонь, відібраних у ОСОБА_4 містять сліди продуктів пострілу, виявленні продукти пострілу утворились при пострілах, в яких в якості порохового заряду використовувався нітроцелюлоз ний порох. (а.с. 141 - 146)

- висновком судово-психіатричного експерта №165 від 05.05.2022 року, яким встановлено, що ОСОБА_4 в період часу, що стосується вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, інший хворобливий стан психіки не страждав, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв клінічні ознаки «Легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими порушеннями», ступінь виразності на глибина яких не позбавляють його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим, він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 99 - 101)

- ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.04.2022 року про накладення арешту на речові докази по справі, а саме: чоловічу джинсову куртку синього кольору з пошкодженнями в лівій верхні частині (передньої частини); пневматичну гвинтівку з дерев`яною рукояткою, а також короб сірого кольору з свинцевими кульками, поміщеного до сейф - пакету (а.с. 66- 67, 68 - 69)

- ухвалою від 25.04.2022 року слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області було вирішено про правомірність проведеного слідчим огляду місця події - території приватного домоволодіння з наявними на ній спорудами та будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 70)

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 про те, що він підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України та роз`ясненням його прав від 25.04.2022 року (71 - 74);

- ухвалою від 26.04.2022 року слідчого судді Роздільнянського районну Одеської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 (а.с. 88 - 89)

- постановою про визнання предмету речовим доказом і залучення його до кримінального провадження від 25.04.2022 року, у відповідності до якого пневматичну гвинтівку з дерев`яною рукояткою, а також короб сірого кольору з свінцовими кульками визнано речовими доказами та залучено до матеріалів кримінального провадження (а.с. 102 - 103)

- ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.05.2022 року про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час відносно ОСОБА_4 (а.с. 110 - 117).

Всі вищенаведені докази узгоджуються між собою та відповідають встановленим обставинам справи, здійсненні в порядку, передбаченому КПК без будь-яких порушень, тому суд їх приймає до уваги та кладе в основу вироку.

З урахуванням вищенаведеного, суд визнає всі висновки експертів, які досліджені судом допустимими доказами, оскільки висновки експертиз отримані відповідно до вимог статей 101-102 КПК України, надані на дослідження експертам сліди та речі отримані відповідно вимог КПК України та відповідно до санкціонованих слідчих та процесуальних дій, а зроблені висновки ґрунтуються на відомостях, які експерти безпосередньо сприймав або стали їм відомі під час дослідження і проведення експертизи. Висновки експертів повністю узгоджується і з іншими доказами, зокрема показами свідків і фактичними обставинами подій.

Разом з цим, суд не може покласти в основу вироку як належний доказ - протокол проведення слідчого експерименту від 25.04.2022 року, який був проведений за участю підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_27 (а.с. 83 - 87 ), оскільки вказана слідча дія не відповідає вимогам КПК, а саме: в ньому взагалі відсутня інформація про хід, умови та результати слідчої дії, при цьому додаток з відеозаписом до вказаного слідчого експерименту відсутній та стороною обвинувачення суду не наданий, що позбавило суд його дослідити; тому вказаний протокол проведення слідчого експерименту не містить будь яких фактичних даних, а тому суд визнає його недопустимим доказом.

При цьому, даючи правову оцінку діям ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення за частиною 1 статті 121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, суд, враховуючи всі досліджені докази в сукупності та встановлені конкретні обставини справи, приймаючи до уваги змагальність сторін та той факт, що жодного клопотання сторонами з вказаних питань заявлено не було, в тому числі в порядку ст. 333 КПК України та щодо проведення ситуаційної експертизи тощо, приходить до висновку, що таке обвинувачення поза розумним сумнівом, в частині намірів обвинуваченого вчинити умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому з прямим умислом, не знайшло свого підтвердження достатніми доказами, у зв`язку з чим вчинені протиправні дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації.

Так, статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо (опосередковано) підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України, і такими є, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права, а ч. 5 ст. 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, у справі "Бербера, Мессере и Хабардо проти Іспанії" (Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain) від 06 грудня 1998 p. (п. 146) Європейский Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, а обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Зокрема, суд, оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення ЄС від 20.09.2012 р. у справі "Федорченко та Лозенко проти України"). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄС від 11.07.2013 р. у справі "Вєренцов проти України"). Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Подані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на думку суду, не відповідають вказаним критеріям, оскільки обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирісвоється виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано у ст. 25 КК.

Згідно з положеннями ст. 25 КК України необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість. Необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна і могла їх передбачити.

Для встановлення злочинної недбалості як форми необережності обов`язковим є з`ясування необхідності (об`єктивний критерій) та можливості (суб`єктивний критерій) передбачення особою настання суспільно небезпечних наслідків. У випадку злочинної недбалості межі між винним та невинним вчиненням шкоди проходить по встановленню об`єктивних обставин справи в аспекті можливості та необхідності передбачення особою негативного розвитку подій.

Згідно з пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 N 2 "Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи": у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 КК або ст. 128 КК.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (ч. 1 ст. 121 КК) і необережне заподіяння таких ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивними сторонами цих злочинів.

При цьому, згідно усталеної судової практики, для кваліфікації діяння за ст. 128 КК України не важливо, який предмет був використаний для нанесення тілесних ушкоджень.

Як убачається із наданих у судовому засіданні показів обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 , останній отримав одне тяжке тілесне ушкодження унаслідок пострілу кулею.

Окрім того, судовим розглядом встановлено, що обвинувачений та потерпілий є фактично родичами та доводяться один одному свояками, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 одружений на сестрі потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_15 . З показів обвинуваченого та всіх свідків встановлено, що жодного конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ніколи не було, в тому числі 24.04.2022р., вони товаришували родинами та ходили один до одного у гості, тому наявність непорозумінь, неприязні або конфліктів не встановлено та тому були відсутні підстави для нанесення умисних тілесних ушкоджень.

Сам обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що він взяв гвинтівку з метою просто постріляти по банкам, він навіть не встиг перевірити чи заряджена вона чи ні та тримав її двома руками стволом донизу, при цьому палець правої руки був біля спускового гачка. Раптово до нього підійшов ОСОБА_6 , який підняв рушницю за ствол та смикнув її направивши на себе, а він навіть не встиг зреагувати та прибрати палець з гачка, як відразу пролунав постріл. Він не мав жодного наміру спричинити бідь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та не бажав цього, все стало дуже раптово та несподівано.

Аналогічного змісту надав покази і потерпілий ОСОБА_6 , який повністю підтвердив покази обвинуваченого та повідомив, що ОСОБА_4 взагалі не винен, оскільки він самостійно взявся за ствол рушниці, підняв його та смикнув на себе, ОСОБА_4 навіть не встиг зреагувати, оскільки все відбулося для нього дуже раптово та несподівано; окрім того, ще в лікарні слідчому він розповідав теж саме та просив не порушувати кримінальну справу проти обвинуваченого, оскільки тільки він винен самостійно; підтвердив що того дня він був на підпитку.

Згідно з висновком судово-медичного експерта №15 від 08.06.2022 року тяжкі тілесні ушкодження у виді сліпого проникаючого у ліву плевральну порожнину кульового поранення грудної клітки з раною на передній зліва поверхні грудної стінки з лівобічним гемо пневмотораксом (скупчення повітря і крові у плевральній порожнині) виникло у потерпілого ОСОБА_6 унаслідок пострілу кулею, напрямок раневого каналу - спереду назад (відносно умовного вертикального положення тіла постраждалого). За локалізацією рани на передній зліва поверхні грудної клітки, ушкодження може бути «доступним» для спричинення власноруч.

Окрім того, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , також в судовому засіданні підтвердили про те, що 24.04.2022р. ніяких конфліктів, непорозумінь та неприязні на фоні алкогольного сп`яніння між потерпілим та обвинуваченим не було, тому умисно стріляти в ОСОБА_6 у ОСОБА_4 підстав не було. Свідки також зазначили, що ОСОБА_6 того дня був добре на підпитку, оскільки перед цим був у інших гостях та святкував Пасху, а ОСОБА_4 випив тільки пляшку пива та був фактично тверезий. При цьому, свідок ОСОБА_10 , яка перебувала поблизу вказаних подій, суду повідомила, що вона відійшла від хлопців подивитися на автомобіль (оскільки війна та вона побоювалася що стоїть за чужий автомобіль) та почула тільки як ОСОБА_6 сказав «Ай». Вона підійшла та запитала що сталося, на що потерпілий відповів що не знає, але у нього болить. Потім ОСОБА_6 їй повідомив що він сам смикнув на себе рушницю, несподівано для ОСОБА_4 . Вони всі разом пропонували викликати швидку, але ОСОБА_6 відмовився, потім вона та ОСОБА_4 відвели його додому, де чоловіку стало гірше і тоді вона викликала швидку.

Виходячи з показань потерпілого та свідка ОСОБА_10 , між їхньою родиною та обвинуваченим не було ніяких конфліктів та неприязних відносин, а доказів, які б спростували це, в судовому засіданні не надано.

Окрім того, суд вважає, що всі покази, як потерпілого так і обвинуваченого, так і свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 узгоджуються між собою, іншими доказами та протиріч не мають; при цьому перебування вказаних осіб в різного ступеню родинних відносин, само по собі (без надання доказів зворотного), на думку суду не може свідчити про їх неправдивість, оскільки зацікавленості з їх боку судом не встановлено.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення не надавалося.

Крім іншого, як встановлено судом, подальша поведінка ОСОБА_4 після вказаних подій також свідчить про відсутність будь-якої конфліктної ситуації між ним та потерпілим та відсутності умислу на нанесення умисного ушкодження, оскільки після отримання тілесного ушкодження, ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_6 допомогу та пропонував викликати швидку допомогу, на що потерпілий відмовився, в подальшому ОСОБА_4 допоміг довести потерпілого додому; обвинувачений ніяким чином не намагався уникнути відповідальності та сліди злочину на місці події не знищив, оскільки гвинтівка була вилучена поліцією на подвір`ї будинку обвинуваченого.

Сукупність вищезазначених обставин свідчать про те, що ОСОБА_4 не мав наміру заподіяти потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, і в матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про наявність у нього такого умислу. На користь вказаним висновкам суду свідчить і той факт, що у потерпілого ніяких інших тілесних ушкоджень виявлено не було, механізм отримання тілесних ушкоджень та напрямок раневого каналу - спереду назад (відносно умовного вертикального положення тіла постраждалого). Натомість є дані про протилежне, а саме, що постріл кулею потерпілий отримав в результаті самостійного смикання на себе рушниці.

Таким чином, тяжке тілесне ушкодження було заподіяно потерпілому не безпосередніми діями обвинуваченого у вигляді прицільного пострілу в результаті конфлікту та непорозумінь, а унаслідок злочинної недбалості, оскільки ОСОБА_4 , тримаючи в руках гвинтівку стволом донизу та тримаючи палець правої руки біля спускового гачка, ніяких інших дій не робив та не міг передбачити, що потерпілий зненацька самостійно смикне на себе гвинтівку в результаті чого пролунає постріл, хоча повинен був і міг це передбачити.

Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 року в справі N 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння. За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1)факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2)точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду N 5 від 29.06.90 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обґрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що в конкретному випадку мало місце не умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, а необережне, у зв`язку з чим дії ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, оскільки останній дійсно вчинив необережне тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65-67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії нетяжкого злочину вчиненого з необережності та особу обвинуваченого, за місцем мешкання характеризується добре; офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, втім перебуває на обліку у психіатра в Роздільнянській райполіклініці, одружений, мешкає разом з дружиною та трьома її неповнолітніми дітьми (а.с. 77 - 82, 126 - 130).

Із досудової доповіді, складеної за місцем проживання обвинуваченого зазначено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, тому виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі можливо та не становить небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються положення частини 2 статті 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів, визначені статтею 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Тому, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, оскільки незгода з кваліфікацією дій, які суд визнав неправильним, не може свідчити про відсутність каяття з боку обвинуваченого.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому, та наявність однієї обтяжуючої обставини, тому на підставі викладеного, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому міру покарання передбачену санкцією ст.128 КК України у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75, 76 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, що буде достатньо для його виправлення.

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Тому, суд вважає, що арешти, які накладені ухвалами слідчого судді від 25.04.2022 р. та від 25.04.2022 р. на тимчасове вилучене майно підлягають скасуванню. (а.с. 66 - 67, 68 - 69).

Долю речових доказів належати вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а в частині долі зброї та набоїв у відповідності до ст.96-1,96-2 КК України (а.с. 54 - 55, 102 - 103, 147, 148, 149, 150, 151).

По справі понесені витрати по проведенню судових експертиз: - судова експертиза зброї №СУ-19/116-22/5578-БЛ від 27.05.2022року - 686,48 гривень; судова експертиза за експертною спеціальністю 5.1 (Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу) №СЕ-19/116-22/5535-ФХВР від 28.06.2022 року - 7551,20 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов по справі не пред`являвся. Запобіжний захід обвинуваченому не обирати, оскільки судом приймається рішення про застосування ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 174, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді від 25.04.2022 р. на майно, яке добровільно видала співробітникам поліції свідок ОСОБА_10 , та на майно, вилучене під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 від 25.04.2022 року, а саме: чоловічу джинсову куртку синього кольору; пневматичну гвинтівку з дерев`яною рукояткою; короб сірого кольору з свинцевими кульками (а.с. 66 - 67, 68 - 69)

Речові докази, які зберігаються у камері зберіганні речових доказів Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області та долучені до кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, а саме:

- чоловічу джинсову куртку синього кольору з пошкодженнями в лівій верхній частині (передньої частини) - знищити;

- пневматичну пружинно-поршневу гвинтівку (пружинно-компресіонного типу) однією з модифікацій HATSAN калібру .177 (4,5 мм) турецького виробництва з дерев`яною рукояткою, поміщену до картонного пакування - конфіскувати у дохід держави в порядку ст. ст. 96-1, 96-2 КК України;

- короб сірого кольору з свинцевими кульками, поміщеного до сейф - пакету SUD 3055654.-конфіскувати у дохід держави в порядку ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Речові докази - п`ять конвертів в яких містяться марлеві тампони зі змивами з рук обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с. 147, 148, 149, 150, 151) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз в сумі 8237,68 грн., а саме: - судова експертиза зброї №СУ-19/116-22/5578-БЛ від 27.05.2022року - 686,48 гривень; судова експертиза за експертною спеціальністю 5.1 (Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу) №СЕ-19/116-22/5535-ФХВР від 28.06.2022 року - 7551,20 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1