КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/9569/22 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження№11-сс/824/3614/2022 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2022 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2022 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді директора, ТОВ «Фарба Трейд профешнг», раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступної доби, строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.10.2022 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі міста де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням,захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що розгляд слідчим суддею вказаного клопотання відбувся з порушенням вимог ст. ст. 68, 129 Конституції України, вимог ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 22, ч. 3 ст. 132, ст. 177, ст. 178, ст. 182, ст. 184, ст. 194 КПК України, і як наслідок цього, оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог ст. 370 КПК України, тобто не є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Також апелянт зазначає про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, недоведеність ризиків та належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування, яку він виявляє з моменту проведення у нього обшуків і до сьогоднішнього дня.
Апелянт також звертає увагу на те, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали слідчий суддя зазначає, зокрема не відлучатися за межі міста де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду. Однак в ході засідання було встановлено, що ОСОБА_7 - проживає за адресою АДРЕСА_2 , тобто - в селі. Тому в даній частині оскаржувана ухвала не є можливою для виконання.
Крім того апелянт вказує на те, що слідчий не просив слідчого суддю покласти на ОСОБА_7 обов`язок здати паспорт. В цій частині слідчий суддя необґрунтовано і безпідставно вийшла за межі заявленого слідчим клопотання, що додатково призвело до порушення прав ОСОБА_7 .
Відтак, покладений на нього обов`язок «не відлучатися за межі міста де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду» фактично так само унеможливлює ним продовження законної господарської діяльності.
Вказане належне підприємство ОСОБА_7 наразі надає допомогу ЗСУ, а також приймає участь у відновленні пошкодженої інфраструктури м. Буча Київської області, зокрема, облаштуванні бомбосховищ для населення міста.
Тому, для забезпечення законної господарської діяльності вказаного підприємства і для можливості надання вказаної допомоги, ОСОБА_7 необхідно періодично виїжджати у відрядження за межі місця проживання.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, з доповненнями і просили її задовольнити з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, з доповненнями та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями сторони захисту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В той же час, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_11 надати йому робоче місце в приміщенні офісу по вул. Казимира Малевича, 86-В в м. Києві. При цьому за даною юридичною адресою також знаходиться магазин «Sadolin» ТОВ «Фарба Трейд Профешнл», площі якого орендовані.
В подальшому, а саме у 2021 року ОСОБА_11 припинив співпрацю з ОСОБА_7 , однак продовжував час від часу спілкувалися з працівникамикомпанії та директором магазину «Sadolin» ОСОБА_14 . Жодних претензійматеріального характеру ОСОБА_11 та ОСОБА_7 один до одного не мали та продовжували спілкування.
Протягом 2021 року та початку 2022 року, коли ОСОБА_11 знаходився у відрядженні поза межами міста Києва, його знайомі декілька разів залишали для нього документи, речі та грошові кошти директору магазину «Sadolin» ОСОБА_14 , які ОСОБА_11 після повернення до м. Києва з відрядження або у зручний час забирав.
Так, 22 лютого 2022 року і приблизно в 17 год. ОСОБА_15 , через свого знайомого, передав для ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 348 020 грн., які останній протягом 2020-2021 років частинами надавав ОСОБА_15 для організації спільного бізнесу, який, у зв`язку із пандемією COVID-19 в Україні, не було реалізовано. Оскільки у цей час ОСОБА_11 знаходився за межами м. Києва та не мав можливості особисто забрати грошові кошти, на його прохання вказану суму грошових коштів було занесено до магазину «Sadolin» та передано директору ОСОБА_14 . Того ж дня ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_11 , що вказані грошові кошти прийняв менеджер магазину ОСОБА_16 та вже передав їх йому. Також ОСОБА_14 зазначив, що грошові кошти будуть знаходитися у його особистому сейфі в кабінеті директора та ОСОБА_11 може їх забрати у зручний час.
В свою чергу ОСОБА_11 мав забрати вказані грошові кошти 24.02.2022 протягом дня, про що повідомив ОСОБА_14 . Однак, у зв`язку з початком 24.02.2022 військової агресії російської федерації проти України та мобілізацією ОСОБА_14 до Збройних Сил України ОСОБА_11 не зміг забрати грошові кошти в сумі 348 020 грн. з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Під час телефонного спілкування ОСОБА_11 з ОСОБА_14 у березні та на початку квітня 2022 року, останній зазначив, що найближчим часом він буде у м. Києві та зможе передати ОСОБА_11 належні йому грошові кошти, які зберігаються в сейфі його робочого кабінету в магазині «Sadolin».
Так, в період часу з 24.02.2022 до 11.04.2022, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, під час воєнного стану, маючи в особистому розпорядженні ключі від сейфу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по АДРЕСА_3 , в якому зберігались грошові кошти, зокрема ОСОБА_11 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб та працівників вказаного магазину таємно викрав належне Нечвоглоду майно, а саме грошові кошти в сумі 348 020 (триста сорок вісім тисяч двадцять) грн., яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та є великим розміром.
В подальшому, викраденими грошовими коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.
Так, 11.04.2022 під час телефонної розмови ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_11 , що декілька днів тому ОСОБА_7 забрав у менеджера магазину «Sadolin» ОСОБА_16 ключі від магазину, робочого кабінету директора та сейфу з якого забрав грошові кошти, які в ньому знаходилися, у тому числі і грошові кошти, які були передані ОСОБА_15 для ОСОБА_17 у сумі 348 020 грн. При цьому, ОСОБА_14 зазначив, що після отримання даної інформації він одразу зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що вказані грошові кошти належать ОСОБА_11 та попросив їх повернути. В цей же час ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_14 , що зустрінеться із ОСОБА_11 та особисто поверне йому вказану суму грошових коштів.
Того ж дня, а саме 11.04.2022, ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_7 з приводу повернення грошових коштів в сумі 348 020 грн., які він забрав із сейфу ОСОБА_14 . В свою чергу ОСОБА_7 підтвердив, що вказана сума грошей знаходяться у нього, але він їх віддасть після повернення ОСОБА_14 та їх взаємного спілкування. На пропозицію ОСОБА_11 зустрітись з ним або поспілкуватись із ОСОБА_14 по телефону або за допомогою конференц-зв`язку ОСОБА_7 відмовився.
Приблизно 17-18 квітня 2022 року ОСОБА_11 повторно зателефонував ОСОБА_7 та під час спілкування просив зустрітися з ним та віддати грошові кошти. На вказану пропозицію ОСОБА_7 відповів категоричною відмовою та зазначив, що ОСОБА_11 не доведе того, що ОСОБА_7 забрав вказані грошові кошти, а також наголосив, що він звернеться до правоохоронних органів із відповідною заявою про, нібито, вчинення ОСОБА_11 вимагання.
В подальшому, а саме 30.05.2022 ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_7 та запропонував зустрітися з ним для обговорення вищевказаного питання, а саме повернення ОСОБА_7 грошових коштів, які йому не належать, на останній відповів категоричною відмовою та зазначив, що вже подав до правоохоронних органів заяву про нібито вчинення ОСОБА_11 щодо нього злочину.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому у великому розмірі в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Відповідно до заяви ОСОБА_7 правовідносини із ОСОБА_11 припинено у червні 2021. В подальшому, як зазначив у своїй заяві ОСОБА_7 , починаючи з 11.04.2022 йому неодноразово телефонував ОСОБА_11 та, начебто, безпідставно, вимагав у нього грошові кошти у сумі 348 020 грн., що не відповідає дійсності.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні прокурору про вчинення кримінального правопорушення, поєднане з обвинуваченням особи у тяжкому злочині, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 383 КК України.
24.08.2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 383 КК України.
24.08.2022 року слідчий СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , із покладеннямна нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на наявність обґрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 383 КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , протоколами обшуків, речовими доказами та іншими доказами у своїй сукупності.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_19 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; він може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою протиправну діяльність
25.08.2022 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді директора, ТОВ «Фарба Трейд профешнг», раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступної доби,строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.10.2022 року включно, із покладенням на останнього обов`язків, які визначено даною ухвалою.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду, зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 383 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
На початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 383 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.
Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтана те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказами з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує сторона обвинувачення, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Також слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши всі обставини, у тому числі визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України.
З урахуванням зазначеного слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що під час судового розгляду не в повній мірі доведено, що застосування більш м`якої міри запобіжного заходу неможливе для запобігання ризикам в кримінальному провадженні, враховуючи відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав про достатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження виник необхідність одночасного покладання на підозрюваного, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків, у зв`язку із цим слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення зазначеного клопотання.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно вимог чинного законодавства слідчим суддею враховано тяжкість злочинів з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та за результатами розгляду встановлено, що необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки наявність підстав, які б переконували суд, що менш суворі запобіжні заходи здатні запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності часткового задоволення клопотання сторони обвинувачення, оскільки нею доведено суду обставини, за якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Доводи захисника про необґрунтованість підозри у вчиненні злочину та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки слідчим суддею були враховані обставини справи, в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який на думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим та таким, що порушує права підозрюваного, передбачені нормами національного та міжнародного законодавства немає.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт чи відмови у задоволенні клопотання слідчого на початковій стадії досудового розслідування з моменту повідомлення особі про підозру, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.
Посилання апелянта на те, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали зазначається про не відлучення за межі міста де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, однак ОСОБА_7 проживає в селі, то дану обставину колегія суддів вважає опискою, яку можна усунути в порядку ст. 379 КПК України та дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Твердження апелянта про те, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання в частиніпокладення на ОСОБА_7 обов`язку здати паспорт, також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням того, що слідчий суддя задовольнив клопотання частково та застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а не цілодобовий, як про це просив слідчий та прокурор та поклав обов`язки у відповідності до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з домашнім арештом, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга, з доповненнями захисника та з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2022 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4