Справа № 352/1943/17
Провадження № 1-кп/353/41/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження N 0000494, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Куликів Жовківського району Львівської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , розлученої, не працюючої, на утриманні якої перебуває 4 малолітніх дітей, раніше засудженої вироком Львівського апеляційного суду за ч. 3 ст. 185 КК України, з

застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, до покарання у виді позбавлення волі

на строк 1 рік 6 місяців, залишеним без змін в частині кваліфікації дій та покарання постановою Верховного суду від 22.01.2020 року, громадянки України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.

25.08.2017 року, приблизно о 08 год. 30 хв., ОСОБА_5 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи в АДРЕСА_3 , через незачинені двері зайшли в будинок, в якому проживає ОСОБА_4 , з метою купівлі яблук для подальшого їх перепродажу. Перебуваючи в будинку вони почали ходити по кімнатах та гукати власників домоволодіння, однак в будинку нікого не було.

Зайшовши у спальну кімнату зазначеного будинку ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, побачили на тумбі шкатулку з ювелірними виробами. В цей час у них виник спільний злочинний умисел на вчинення крадіжки.

Реалізовуючи свої злочинні наміри, діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно, з корисливих мотивів та маючи на меті незаконне збагачення, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, шляхом вільного доступу вони викрали з шкатулки, яка знаходилась на тумбі, ювелірні вироби з золота 585 проби: ланцюжок, кулон та три каблучки, загальною вагою 18 грамів, вартістю 10845,18 грн. та з срібла 925 проби: ланцюжок та кулон у вигляді хрестика, загальною вагою 16 грамів, вартістю 193,92 грн.

Окрім того, з внутрішньої кишені піджака, що знаходився в шафі спальної кімнати, ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, таємно викрали грошові кошти в сумі 31500,0 грн., а також 1350,0 доларів США, що по курсу НБУ на день вчинення кримінального правопорушення становить 34357,5 грн.

Довівши до кінця свої спільні злочинні дії, ОСОБА_5 та особа,

матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, покинули житловий

будинок в АДРЕСА_3 , а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши своїми спільними злочинними діями потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 76896,60 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю, однак заперечила деякі обставини, викладені в обвинувальному акті. Зокрема зазначила, що вона та її сестра ОСОБА_7 25.08.2017 року приїхали в село в Тисменицькому районі Івано-Франківської області з метою купити яблука для перепродажу. Більш точної адреси не пам`ятає. Для цього вони ходили селом, заходили на подвір`я та розпитували людей про продаж яблук. Так вони зайшли на подвір`я одного з господарств і, оскільки там нікого не було, вони через не зачинені двері зайшли всередину будинку. В коридорі будинку нікого не було, тому вони почали кликати господарів. До них вийшла жінка, з якою вони спочатку трохи поговорили, а потім ОСОБА_7 попросила її принести води, щоб напитись. Коли жінка вийшла з коридору, то ОСОБА_7 запитала ОСОБА_5 чи бачить вона ще когось в будинку, на що остання очима показала що ні. Далі вони зайшли до кімнати та, побачивши шкатулку, вирішили вчинити крадіжку. Таким чином вони викрали ювелірні вироби та грошові кошти з піджака, які зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати та врахувати те, що на її утриманні перебуває 4 малолітніх дітей.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Керуючись законом, безпосередньо дослідивши докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в повному обсязі доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, які отримані в порядку, встановленому КПК України, є належними, допустимими, достовірними та достатніми, а саме:

- потерпіл ий ОСОБА_4 повідомив, що в день, коли сталась крадіжка, він був на роботі в м. Тисмениця. Йому приблизно о 10 годині ранку подзвонила матір та повідомила, що бачила двох жінок, які виходили в їхньої хати, що в АДРЕСА_3 . Тоді вона пішла до хати та виявила що з шкатулки, яка стояла на комоді, пропали ювелірні вироби, а з внутрішньої кишені його піджака, що висів в шафі, пропали грошові кошти. Зазначив, що було викрадено 31500,0 грн., 1300 доларів США, ювелірні вироби, в т.ч.: перстні, срібний хрестик з розірваним ланцюжком. Ствердив, що будинок та кімнати в будинку, в т.ч. і спальня, з якої були викрадені цінності, не були замкнені. Після дзвінка матері він викликав поліцію. Пізніше, коли проводилось впізнання в Тисменицькому відділі поліції, він впізнав викрадений срібний хрестик з розірваним ланцюжком;

- свідок ОСОБА_8 , яка проживає по сусідству, за адресою: АДРЕСА_4 , повідомила, що в день, коли сталась крадіжка, вона прийшла з роботи та прилягла відпочити в своєму будинку. Двері до будинку та літньої кухні були не замкнені, а вдома також була її донька. Коли зарипіла підлога, вона вийшла та побачила двох жінок, одна з яких була в косинці, з-під якої виглядало чорне волосся, а друга жінка була зі світлим волоссям. Одна з жінок стояла біля вхідних дверей, а друга - на вулиці. Жінки сказали, що скуповують яблука. Потім вона поїхала на город, а ввечері її чоловік повідомив, що обікрали сусідів. Під час допиту в залі суду чітко вказала на обвинувачену, зазначивши, що саме вона була в її господарстві в день вчинення крадіжки. Також повідомила, що під час проведення впізнання, впізнала обвинувачену;

- свідок ОСОБА_9 , матір потерпілого, показала, що 25.08.2017 року, приблизно о 10 год. ранку, вона вийшла з хати та пішла до стайні. В будинку її не було приблизно 20 хв. Коли поверталась до хати, то побачила, що з неї виходять дві жінки. Жінки привітались та сказали, що збирають яблука. В однієї з жінок була відстовбурчена кишеня. Спочатку вона розгубилась, але потім пішла до будинку та виявила крадіжку. Повернувшись з хати на подвір`я, вона побачила як ці жінки швидко побігли до сірої машини та поїхали. Тоді вона подзвонила синові та все розповіла. Ствердила, що з будинку було викрадено 31-32 тис. грн., 1300 доларів США, ювелірні вироби, в т.ч.: 3 перстні, золотий ланцюжок з медальйоном, срібний хрестик з розірваним ланцюжком. Під час допиту в залі суду чітко вказала на обвинувачену, зазначивши, що саме її вона бачила на сходах свого будинку в день вчинення крадіжки;

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.08.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 повідомив, що 25.08.2017 року у період з 10 год. 30 хв. до 10 год. 40 хв. дві особи жіночої статі ромської національності вчинили крадіжку грошових коштів, золотих і срібних ювелірних виробів з будинку за адресою: АДРЕСА_3 (т. 3 а.с. 57);

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), відповідно до якого 26.08.2017 року в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження № 0000382, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, по факту вчинення крадіжки грошових коштів, золотих і срібних ювелірних виробів з будинку за адресою: АДРЕСА_3 (т. 3 а.с. 50-51);

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), відповідно до якого 27.10.2017 року в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження № 0000494, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, по факту вчинення крадіжки грошових коштів, золотих і срібних ювелірних виробів з будинку за адресою: АДРЕСА_3 (т. 3 а.с. 52-53);

- даними Постанови про виділення матеріалів у інше провадження від 27.10.2017 року, відповідно до якої оригінали та копії документів з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000382 від 26.08.2017 року, що підтверджують вчинення злочину ОСОБА_5 , виділені та долучені до матеріалів кримінального провадження за № 0000494 (т.3 а.с. 54-56);

- даними протоколу огляду місця події від 25.08.2017 року відповідно до яких за письмовою згодою ОСОБА_9 був проведений огляд господарства, з якого було вчинено крадіжку, за адресою: АДРЕСА_3 . При огляді будинку виявлені сліди рук та пальців руки, слідів злому та інших характерних для цього пошкоджень не встановлено (т. 3 а.с. 58, 59-62, 66-84);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.12.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 серед осіб, пред`явлених для впізнання, впевнено вказала на ОСОБА_5 , як на жінку ромської національності, яка перебувала в коридорі її будинку в с. Слобідка Тисменицького району в день крадіжки у сусідів (т. 3 а.с. 98-101);

- даними Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 05.12.2017 року з додатком, що були складені на виконання Ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2017 року, якою надано тимчасовий доступ до дактилокарти з особової справи ОСОБА_5 (т.3 а.с. 146-151);

- даними Постанови про визнання речових доказів і долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 26.10.2017 року, відповідно до якої паперовий конверт зі слідами пальців рук максимальними розмірами 14х52 мм та 30х12 мм визнано речовими доказами у кримінальному провадженні N 0000382 від 26.08.2017 року (т. 3 а.с. 139-140);

- даними висновку експерта № 1.3-579/17 від 12.10.2017 року за результатами проведення судової трасологічної експертизи, відповідно до висновків якої сліди пальців рук максимальними розмірами 14х52 мм та 30х12 мм, вилучені з будинку по АДРЕСА_3 , залишені відповідно безіменним та мізинним пальцями лівої руки ОСОБА_5 (т. 3 а.с. 118-128);

- даними висновку експерта № 1.3-803/17 від 07.12.2017 року за результатами проведення судової трасологічної експертизи, відповідно до висновків якої сліди пальців рук максимальними розмірами 14х52 мм та 30х12 мм, виявлені та вилучені під час огляду місця події 25.08.2017 року по АДРЕСА_3 , залишені відповідно безіменним та мізинним пальцями лівої руки ОСОБА_5 (т. 3 а.с. 157-163);

- даними розпорядження НБУ № 1292-рф від 23.08.2017 року, відповідно до якого станом на 23.08.2017 року ціна золота в брухті становила 602,51 грн. за 1 грам металу без ПДВ, а срібла в брухті - 12,12 грн. за 1 грам металу без ПДВ (т.3 а.с. 164-165);

- даними інформації ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідно до якої станом на 25.08.2017 року за офіційним курсом НБУ один долар США дорівнював 25,45 грн. (т.3 а.с. 166);

- речовими доказами, які були додані до висновку експерта № 1.3-803/17, а саме: слідами пальців рук максимальними розмірами 14х52 мм та 30х12 мм, виявленими та вилученими під час огляду місця події 25.08.2017 року по АДРЕСА_3 , які відповідно до висновку експерта залишені відповідно безіменним та мізинним пальцями лівої руки ОСОБА_5 та дактилокартою ОСОБА_5 (т.5 а.с. 144, 145).

Наведені вище докази по суті співпадають, не суперечать один одному, отримані без порушення закону, а тому суд визнає їх достовірними, належними, допустимими та достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої ОСОБА_5 та визнання її винуватості. Не довіряти їм у суду немає підстав.

Інші докази, які досліджувались судом під час судового розгляду, стосуються іншої особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Даючи оцінку показам обвинуваченої ОСОБА_5 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, суд ставиться до них критично, оскільки такі покази ОСОБА_5 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 . Однак, різниця у показах обвинуваченої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, суд критично оцінює твердження захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 щодо процесуальних порушень при направленні експерту дактилокарти ОСОБА_5 для проведення дактилоскопічної експертизи слідів пальців рук, що були вилучені з будинку по АДРЕСА_3 , вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються іншими письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені судом під час судового розгляду справи, а саме: Постановою про призначення дактилоскопічної експертизи від 21.09.2017 року (т.3 а.с. 109-110), Постановою про призначення судово-дактилоскопічної експертизи від 05.12.2017 року (т.3 а.с. 153-154), листами Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 21.09.2017 року (т.3 а.с. 108), 09.10.2017 року (т.3 а.с. 114), клопотанням експерта Івано-Франківського НДЕКЦ від 22.09.2017 року (т.3 а.с. 111-112), листом Івано-Франківського НДЕКЦ від 10.10.2017 року (т. 3 а.с. 115), даними Постанови про визнання речовими доказами і долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 26.10.2017 року (т.5 а.с. 203-204), даними Постанови про виділення матеріалів у інше провадження від 27.10.2017 року (т.3 а.с. 54-56), даними Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 05.12.2017 року з додатком, що були складені на виконання Ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2017 року, якою надано тимчасовий доступ до дактилокарти з особової справи ОСОБА_5 (т.3 а.с. 146-151).

Потерпілий ОСОБА_4 заперечував щодо перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України та підтримував попереднє обвинувачення, оскільки вважав, що прокурором не правильно визначена сума викрадених коштів та вартість ювелірних виробів, а також стверджував, що обвинувачена разом з іншої особою без дозволу проникли в будинок. Однак в судовому засіданні жодних доказів на підтримання своїх доводів суду не надав, свої міркування не підтвердив жодними доказами, що були досліджені судом в процесі розгляду справи по суті. Отже під час судового розгляду твердження потерпілого ОСОБА_4 щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України не знайшло доказового підтвердження. В судових дебатах висловив позицію щодо призначення обвинуваченій максимального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого в санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що більш тривалий термін ув`язнення обвинуваченої буде сприяти проведенню нею відшкодування збитків, завданих злочином.

Проаналізувавши зібрані докази, суд приходить до висновку, що поза розумним сумнівом винуватість обвинувачен ої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Під час судових дебатів прокурор просив визнати обвинувачену ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначити їй покарання 1 рік 5 місяців позбавлення волі та на підставі чч. 1, 4 ст. 70 КК України призначити їй остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Львівського апеляційного суду від 25.06.2019 року - позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (місяців) місяців. Також просив зарахувати в строк відбування обвинуваченою покарання строк її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за попереднім вироком суду, та стягнути з неї процесуальні витрати за проведені експертизи.

В судових дебатах обвинувачена ОСОБА_5 просила не карати її суворо, а її захисник адвокат ОСОБА_10 просив прийняти законне та виважене рішення у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд визнає: щире каяття та визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, станом на день вчинення було злочином середньої тяжкості, а станом на день винесення вироку - нетяжким злочином. Також судом враховується індивідуальний ступінь кримінальних правопорушень, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченої, а також особу обвинуваченої.

Так обвинувачена ОСОБА_5 позитивно характеризувалась за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання (характеристика від 18.10.2017 року та довідка від 09.11.2017 року, т.5 а.с. 177, 180), має зареєстроване місце проживання (довідка від 18.10.2017 року, т.5 а.с. 179), є багатодітною матір`ю, на утриманні якої перебуває 4 малолітніх дітей, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті (довідки від 09.10.2017 року, від 13.10.2017 року, т.5 а.с. 175-176, 182-183), була притягнута до кримінальної відповідальності (т. 5 а.с. 146-172).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У досудовій доповіді Тлумацьким районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 04.02.2021 року зроблено висновок, що, беручи до уваги високу ймовірність вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки, що становить обвинувачена для суспільства, її виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (т.2 а.с. 236-237).

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , думку прокурора, потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2018 року (справа 349/1936/17) ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк шість місяців, а строк відбуття покарання ОСОБА_5 встановлено обчислювати з моменту її затримання після надбання вироком законної сили. Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з 07.09.2017 року до 03.11. 2017 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т. 5 а.с. 146-152). Вироком Львівського апеляційного суду від 25.06.2019 року скасовано вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2018 року в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 та засуджено її за ч. 3 ст. 185 КК до покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін (т.3 а.с. 153-163). Постановою ВС від 22.01.2020 року вирок Львівського апеляційного суду від 25.06.2019 року в частині кваліфікації дій та покарання щодо ОСОБА_5 залишено без змін (т.5 а.с. 164-172).

Отже, злочин за даним вироком ОСОБА_5 вчинила до постановлення вироку по справі № 349/1936/17, а тому остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначати за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

При цьому у строк покарання, остаточно призначеного даним вироком суду, ОСОБА_5 необхідно зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому, з врахуванням наведеного, з ОСОБА_5 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертиз згідно довідок експертної установи: 1484,40 грн. - за проведення трасологічної експертизи № 1.3-579/17 від 12.10.2017 року; 1484,40 грн. - за проведення трасологічної експертизи № 1.3-803/17 від 07.12.2017 року.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання 1 (один) рік 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

На підставі чч. 1, 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Львівського апеляційного суду від 25.06.2019 року - позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком обчислювати з моменту її фактичного затримання після вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбування покарання, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 07.09.2017 року до 03.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за попереднім вироком суду.

Стягнути з ОСОБА_5 користь держави 2968,80 грн. (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень 80 копійок) процесуальних витрат.

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі: сліди пальців рук та дактилокарту ОСОБА_5 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вручити обвинуваченій та прокурору копію повного тексту вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

ГоловуючийОСОБА_11