10 листопада 2022 року прокурор звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна із забороною його відчуження та розпорядження.
Під час досудового розслідування згідно з інформацією з КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.06.2022 року за № 062/14-4422 (И-2022) встановлено, що первинна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 проведена за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.02.1995 року. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого від 07.09.1995 року право власності перейшло до ОСОБА_5 .
Далі право власності перейшло та зареєстровано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних долях на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.12.1997 року.
Разом з цим, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на підставі договору дарування від 21.07.2009 року, серія та номер: 420, видавник: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 , 04.02.2022 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63319893 від 08.02.2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 ).
У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу №137, виданого 20.05.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_12 .
У ході досудового розслідування кримінального провадження встановлені підстави вважати, що квартирою шахрайським шляхом заволоділи невстановлені слідством особи, шляхом використання підробленого договору дарування квартири від 21.07.2009, серія та номер: 420, видавник: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 , виходячи з наступного.
За інформацією Київського обласного державного нотаріального архіву від 02.06.2022 року за № 557/01-17 встановлено, що за результатами проведення перевірки архівного фонду № 63 (приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу, ОСОБА_8 ), договір дарування квартири від 21.07.2009 за реєстровим номером 420 серед справ (наряд 2-03 договори про відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчувались, не виявлено.
В наряді 2-03 договори про відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчувались містяться договори щодо відчуження квартир за іншими датами, іншими реєстровими номерами.
Відомостей щодо нотаріальних дій, вчинених за реєстровим № 420 за датою 21.07.2009 року приватним нотаріусом, архів надати не може у зв`язку з відсутністю Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік.
В Описі справ постійного терміну зберігання приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 , за 2009 рік наявна лише відмітка про проведення виїмки зазначеного реєстру, але інформація про документи, на підставі яких було проведено виїмку та ким саме відсутня в описі та до архіву не передавалися.
Разом з цим, відповідно до висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 01.11.2022 року за результатами проведення технічної експертизи документів у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що бланк договору дарування квартири ВМІ № 284377 від 21.07.2009, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 за реєстровим № 420 не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України за способом друку.
Зображення та друковані тексти з лицьового та зворотного боків бланку документа (крім серійного номеру бланка, реквізитів виробника бланка) нанесено за допомогою плоского друку. Зображення серійного номеру бланку, що розташований з лицьового боку у правому нижньому кутку нанесені за допомогою знакодрукуючого пристрою струменевим способом друку.
Зображення реквізитів виробника бланка, що розташовані зі зворотного боку бланка у правому нижньому кутку нанесені за допомогою знакодрукуючого пристрою елекстрографічним способом друку.
Також, за інформацією Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована лише ОСОБА_7 . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З викладеного вбачається, що договір дарування квартири від 21.07.2009 за реєстровим номером 420, не укладався та не міг бути укладений з ОСОБА_13 у зв`язку зі смертю останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що вказаною квартирою шахрайським шляхом заволоділи невстановлені слідством особи, шляхом використання підробленого договору дарування квартири від 21.07.2009 року, серія та номер: 420, видавник: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 , а державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 проведено на підставі підробленого договору дарування квартири, який нотаріально не посвідчувався та не укладався.
Також необхідно зазначити, що частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Проте усупереч таких вимог Закону право власності за ОСОБА_9 відповідно до договору дарування від 21.07.2009 року, серія та номер: 420, не проведено відповідно до чинного законодавства в бюро технічної інвентаризації та підлягало реєстрації до 01.01.2013 року.
Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві, ОСОБА_14 від 15.06.2022 року нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, так як вказаний об`єкт нерухомості, являється предметом вчиненого кримінального правопорушення.
Таким чином, з метою унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням продажу, переоформленням, передачі в заставу, найм, дарування, або відчуження майна іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності, збереження речових доказів, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, а також приймаючи до уваги, що є достатні підстави вважати, що об`єктом нерухомого майна, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 137 від 20.05.2022, видавник приватний нотаріус КМНО ОСОБА_11 , зареєстрована за ОСОБА_12 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63680686 від 20.05.2022), має ознаки об`єкта вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, а тому арешт майна з забороною відчуження є обґрунтованим і такий ступінь втручання у право власності виправдовується потребами досудового розслідування.
Прокурор просить накласти арешт на вищевказану квартиру, з метою збереження речових доказів на час проведення досудового розслідування із забороною його відчуження та розпорядження у будь-який спосіб.
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності та задовольнити його.
Зацікавлені особи у судове засідання не викликались, оскільки прокурор у клопотанні наводить підстави для його розгляду без участі таких осіб, зокрема, останні можуть бути зацікавлені у подальшому відчуженні майна та перешкоджати проведенню досудового розслідування.
Слідчим суддею визнано за можливе розглядати клопотання про арешт майна за відсутності прокурора та зацікавлених осіб.
Дослідивши клопотання та додатки до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 171 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 12 ст. 170 КПК України, заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Прокурором у клопотанні доведені обставини передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України в частині заборони відчуження та розпорядження майном, майно на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ст. 98 КПК України.
Клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 98, 170-173, 309, 372 КПК України,
Клопотання задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_16