ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

336/6087/19

1-кп/336/85/2023

10 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Бахчовик Тельманівського району Донецької області, є громадянином України, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин.

ОСОБА_4 , перебуваючи з 16.01.2018 на посаді товарного представника ТОВ «Дакорт» згідно наказу № 10-к п. 1 про прийом на роботу, являючись згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 16.01.2018 матеріально - відповідальною особою, діючи умисно, вчинив привласнення матеріальних цінностей, які знаходилися у його віданні при наступних обставинах.

Згідно виписки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) ТОВ «Дакорт» являється юридичною особою . Юридичною адресою даного підприємства є: 79069, м. Львів, вул. Шевченко, буд. 113, корп. 8 прим. 242. Згідно протоколу № 6 загальних зборів учасників зборів ТОВ «Дакорт» про відділенні склади, права виписки податкових накладних та ведення частини реєстру отриманих та виданих податкових накладних, ТОВ «Дакорт» має віддалений структурний підрозділ розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, 47.

16.01.2018 між ОСОБА_4 та ТОВ «Дакорт» укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та не розголошення комерційної таємниці. Згідно п. 1 вказаного договору ОСОБА_4 взяв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності матеріальних цінностей, переданихйому для зберігання ТОВ «Дакорт», а також зобов`язався дбайливо ставитися допереданих йому підприємствомдля зберігання або іншої мети матеріальних цінностей ТОВ «Дакорт» і вживати заходівдля відвернення заподіяння їм шкоди.

Згідно розділу IV п. 2 посадової інструкції торгового представника ТОВ «Дакорт» торговий представник несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством.

Так у період часу з 13.08.2018 по 29.10.2018 маючи єдиний злочинний умисел вчинив привласнення грошових коштів ТОВ «Дакорт» при наступних обставинах.

13.08.2018 року ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , прийняв від ФОП ОСОБА_6 згідно накладної № ДЗП - 216772 від 11.08.2018 року - 970 гривень за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті ФОПОСОБА_7 . Після отримання даних грошових коштів у ОСОБА_4 виник умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». 13.08.2018 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 970 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 24.08.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов'язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 3а, прийняв від приватної фірми «СВ» згідно накладної № ДЗП - 228857 від 24.08.2018 року - 3882 гривні 76 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті приватної фірми «СВ». Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». 24.08.2018 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 3882 гривні 76 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 06.09.2018 року ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , прийняв від ФОП ОСОБА_9 згідно накладних № ДЗП - 210329 від 07.08.2018, № ДЗП - 214777 від 10.08.2019 року та № ДЗП - 214778 від 10.08.2019 - 10 000 гривень за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_9 .Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». 06.09.2018 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 даному підприємству матеріальну шкоду на суму 10 000 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 07.09.2018 року ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 3а, прийняв від приватної фірми «СВ» згідно накладної № ДЗП - 241320 від 07.09.2018 року - 2912 гривень 7 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті приватної фірми «СВ». Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». 07.09.2018 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 даному підприємству матеріальну шкодуна суму 2912 гривень 7 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , прийняв від ФОП ОСОБА_10 згідно накладної № ДЗП - 247111 від 14.09.2018 року - 970 гривень 69 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_10 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». У невстановлений досудовим розслідуванням день ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 даному підприємству матеріальну шкоду на суму 970 гривень 69 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 04.10.2018 року ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_10, прийняв від ПП «ОСОБА_52» згідно накладної № ДЗП - 236361 від 04.09.2018 - 1500 гривень за поставлені вказаним підприємством товарно- матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті ПП ОСОБА_11 . Після отримання даних грошовихкоштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до касиТОВ «Дакорт». 04.10.2018 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 даному підприємству матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 09.10.2018 року ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_10, прийняв від ПП «ОСОБА_11» згідно накладної № ДЗП - 236361 від 04.09.2018 - 1412 гривень 7 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті ПП ОСОБА_11 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». 09.10.2018 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 даному підприємству матеріальну шкодуна суму 1412 гривень 7 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 18.10.2018 року ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_6 , прийняв від ФОП ОСОБА_12 згідно накладної № ДЗП - 247890 від 15.09.2018 - 970 гривень 69 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_13 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». 18.10.2018 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 даному підприємству матеріальну шкоду на суму 970 гривень 69 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 23.10.2018 року ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_7 , прийняв від ФОП ОСОБА_14 згідно накладної № ДЗП - 240059 від 06.09.2018 - 1381гривню 58 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_14 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт».23.10.2018 року ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно і з корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 даному підприємству матеріальну шкоду на суму 1381 гривню 58 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально - протиправного наміру, переслідуючиєдину злочинну мету, 29.10.2018 року ОСОБА_4 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_7 , прийняв від ФОП ОСОБА_15 згідно накладної № ДЗП - 227474 від 23.08.2018 - 571 гривню за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 21.03.2019 року, саме ОСОБА_4 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_15 .Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». 29.10.2018 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_4 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 даному підприємству матеріальну шкоду на суму 571 гривню.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення особою чужого майна, яке перебувало у віданні особи.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину не визнав та пояснив, що у 2018 році він влаштувався на роботу до ТОВ «Дакорт» торгівельним представником, а вже у 2019 році закрився Запорізькій філіал. Під час роботи всі гроші, що збирались обвинуваченим за поставлений товар, були передані ним до каси підприємства. Згодом його перевели в інший філіал до м. Дніпро. Повідомлив також, що ставив відмітки про отримання грошей на накладних, після чого грошові кошти вносив у кассу ТОВ «Дакорт». У разі, якщо сума грошей була значною, йому видавався підтверджуючий документ, в інших випадках йому нічого не видавали. Також додав, що фірма Дакорт" ніяких претензій йому не пред`являла, спокійно працював на підприємстві. З викладених мотивів обвинувачений не визнав і цивільний позов ТОВ «Дакорт».

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 27.11.2018 року директор ТОВ «Дакорт» ОСОБА_16 звернувся до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності працівника названого товариства ОСОБА_4 , який шахрайським шляхом заволодів грошовоими коштами ТОВ «Дакорт» у загальній сумі 25 966,12 гривень, чим спричинив пдприємству значний збиток /а.с. 1 т.2/.

До вказаної заяви були додані матеріали на підтвердження доводів поданої заяви та копії документів ТОВ «Дакорт».

Так, згідно виписки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) ТОВ «Дакорт» являється юридичною особою: /а.с. 33 т.2/.

Дійсно, ОСОБА_4 працював з 16.01.2018 року на посаді товарного представника ТОВ «Дакорт» згідно наказу № 10-к п. 1 про прийняття на роботу. Того ж дня з обвинуваченим було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та нерозголошення комерційної таємниці /а.с. 39-43 т.2/.

Представник потерпілого ОСОБА_5 суду пояснив, що він - начальник служби безпеки ТОВ «Докорд». Так, у 2018 році ОСОБА_4 працював у ТОВ «Дакорт» торгівельним представником, під час своєї роботи він заводолів коштами підприємства, чого було більше 10 епізодів, але було доказано було тільки половина епізодів. Наполіг на заявленому позові до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 29 453,29 гривень.

Отже, за версією сторони обвинувачення у період часу з 13.08.2018 по 29.10.2018 ОСОБА_4 , маючи єдиний злочинний умисел, вчинив привласнення грошових коштів ТОВ «Дакорт» на загальну суму 24 571, 49 гривень при вище викладених обставинах.

На підтвердження обвинувачення стороною обвинувачення були надані суду наступні докази.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 під час допиту у судовому засіданні повідомив, що робив замовлення та розраховувався з обвинуваченим, який приходив за грошима за товар. Його приватне підприємство розташове по вул. Першотравневій, 15, фірма обвинуваченого називалася «Дакор», на якій ОСОБА_4 працював агентом. Так, обвинуваченйи розписувався за отримання коштів відповідно до того, як написано в накладній. Свідок також повідомив, шо отримував товар, за який заплатив, так за кожну поставку, спочатку оплачував кошти і тільки потім, робив замовлення на нову поставку.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що знала обвинуваченого ОСОБА_18 як агента фірми «Дакор», ОСОБА_19 приїзжав, замовляв товар, потім з ним розплачувалися готівкою з тижневим відстроченням. В торговий павільйон в с. Вільноандріївка, по вул. Гоголя, Спірке приїзжав за графіком, два рази на тиждень, йому робили замовлення для обробки та наступного дня товар привозив вже інший працівник, за товар розраховувалися наступного разу, коли приїзжав ОСОБА_20 , та він отримував кошти вже за поставлений товар, розписувався в накладній за отримання коштів, накладні наявні за цілий сезон.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що працювала ФОП та отримувала товар від ОСОБА_4 , розраховувалася з ним, по факту поставки, гроші передавались особисто з рук в руки, після чого обвинувачений розписувався у зошиті ФОП ОСОБА_22 , адреса: АДРЕСА_3 . В якийсь день приїхали представники організації, де працював ОСОБА_4 , та вирвали аркуш із зошита чи сфотографували його, точно не пам`ятає.

Як свідок ОСОБА_23 повідомив, що на АДРЕСА_8 , в невеликій шашличній, працював управляючим ФОП ОСОБА_24 . Постачальником товару була пивна компанія, точно не може сказати чи був ОСОБА_4 представником фірми «Дакор», гроші за товар передавались особисто обвинуваченому в руки. Де знаходяться за поставлений товар накладні свідок не знає.

Свідок: ОСОБА_25 суду пояснив, що ОСОБА_26 - це колишній постачальник кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» ФОП ОСОБА_27 у АДРЕСА_11, він працював декілька років назад. ОСОБА_19 поставляв товар від юридичної особи, з ним свідок особисто розраховувався готівкою, накладні видавав сам ОСОБА_19 та сума за товар у них співпадала.

ОСОБА_28 суду пояснила, що ОСОБА_26 ходив до них як торгівельний агент від фірми «Дакорт». Раніше свідок працювала керуючою магазина у ПП ОСОБА_29 , зараз більше року там не працює. На той момент, коли працювала в керуючою магазина, прийшло начальство з фірми «Дакорт» та повідомило, що ОСОБА_19 не здав фірмі певну суму грошей. Коли вже прийшов слідчий, свідок показала йому журнал з підписом ОСОБА_19 . Повідомила, що в магазині було два ПП, ОСОБА_19 працював з ПП ОСОБА_30 , а вона передавала кошти ОСОБА_19 , до самого ПП ОСОБА_31 ніякого відношення не має.

ОСОБА_32 як свідок суду пояснив, що ОСОБА_33 працював торгівельним представником, зараз ніяких відносин не підтримують. В його обов`язк входив збір заявок, а також збір дебеторської заборгованості з клієнтів, потім вони відвантажували заявки. Відповідно до розпорядження по підприємству готівка здавалася в касу день у день. Факт розкрадання грошей було виявлено у 2018 році, осіб 10-15 проводили звірку, у т.ч. й співробітники служби безпеки, звірялися з клієнтами та встановили суму збитків у 30 тисяч гривень. На той момент ОСОБА_20 працював та звільнився після того, як було виявлено вищевказаний факт, гроші не компенсував.

Свідок: ОСОБА_34 повідомила суду що з обвинуваченим не знайома таа не працювала з ним. На неї були покладені обов`язки приймати гроші від торгівельних агентів. На момент, коли працював ОСОБА_20 , вона ще не працювала, торгівельні агенти приходили з реєстром, під який і здавалися гроші, під реєстр підшивались касові документи. Гроші у торгового агента не залишалися.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_33 - це торгівельний агент «Першої приватної броварні» від фірми «Дакорт», він брав заявку, потім була доставка товара, вона розраховувались за товар. Додала, що її кіоск знаходився у с. Андріївка, влітку поставки товара були 1-2 рази на тиждень. Це було роки три назад, влітку, грошові суми зазначалися у накладних. ОСОБА_4 за отримані гроші розписувався в журналі або в накладних.

Свідок ОСОБА_35 пояснила суду, що ОСОБА_26 проводив інкасацію заборгованості, ОСОБА_19 особисто забирав у неї гроші, інкасував і не довіз до каси підприємства грошові кошти за поставлений товар, точну суму не пам`ятає. Дві розписки було у неї за отримані гроші, приблизно на 7 тисяч гривень загалом Свідок повідомила, що проводила свою діяльність приблизно у 2018 році по АДРЕСА_9 , касовий зошит не вела, брала гроші та віддавала їх під розписку ОСОБА_19 , який і отримував гроші за поставлений товар, розписки вона писала власноруч, а ОСОБА_19 ставив тільки підпис і число, ці гроші належало передати до компанії «Декорт».

Згідно складеного 10 грудня 2018 року слідчим СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_36 того ж дня у період з 18-00 год. по 18-40 год. був проведений огляд речей та документів .

/а. с. 81, 82 т. 2/.

Як слідує зі змісту вказаного протоколу, під час огляду предмету виявлено:

-ТТН № ДЗП - 240059 від 06.09.2019 року на загальну суму 1381,58 гривень під вказанням суми мається рукописний текст «Оплачено», підпис та дата 23.10.18;

-аркуш паперу з рукописними написами отриманому від ФОП « ОСОБА_9 », який представлений у вигляді аркушу з щоденника з вказанням дати на аркуші, а саме 01 лютого, понеділок. На вказаному аркуші рукописним текстом вказано «(06.09) ППБ кега 10 000, опл. ОСОБА_37 »;

-два фрагменти аркуша паперу з рукописним текстом, отриманому від ПФ «СВ». На одному рукописним текстом вказано «ППБ 3882,76 за 24/08, опл. ОСОБА_53». На другому аркуші написано «ППБ 2912,07 опл. ОСОБА_53 от 07/09»;

-ТТН № ДЗП - 227474 від 23.082018 року на загальну суму 970,69 гривень під сумою вказано рукописний текст «29.10.2018 опл. 571, підпис»;

-ТТН № ДЗП - 247890 від 15.09.2018 року, на загальну суму 970,69 гривень під якою рукописним текстом вказано «Оплачено 18.10.18 та підпис»;

-два аркуші з зошита з рукописним текстом наданим ФОП « ОСОБА_22 », які представлені у вигляді аркушів з зошиту у клітинку. На першому вказано рукописним текстом «Закарпат 970 та підпис.» на другом мається напис «ЗАкарпат. 970, ОСОБА_53 та підпис»;

-ТТН № ДЗП - 247111 від 14.90.2018 року на загальну суму 970,69 гривень під якою рукописним текстом написано «опл ОСОБА_53 та підпис»;

-ТТН № ДЗП - 236361 від 04.09.2018 року на загальну суму 29112,07 гривень під якою рукописним текстом вказано «опл 1500 04.10.18 ОСОБА_53 та підпис» нижче вказано «опл полностью 09.10.18 та підпис»;

-ТТН № ДЗП - 237264 від 04.09.2018 року, на суму 970,69 гривень під ґкою мається рукописний текст «опл» та підпис.

Постановою слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_38 від 10 грудня 2018 року у цьому кримінальному провадженні було визнано речовими доказами:

-ТТН № ДЗП - 240059 від 06.09.2019 року;

-аркуш паперу з рукописними написами отриманому від ФОП « ОСОБА_9 »;

-два фрагменти аркуша паперу з рукописним текстом отриманому від ПФ «СВ»;

-ТТН № ДЗП - 227474 від 23.082018 року;

-ТТН № ДЗП - 247890 від 15.09.2018 року;

-два аркуші з зошита з рукописний текстом наданим ФОП « ОСОБА_22 »;

-ТТН № ДЗП - 247111 від 14.09.2018 року;

-ТТН № ДЗП - 236361 від 04.09.2018'Ьоку;

- ТТН № ДЗП - 237264 від 04.09.2018 року /а. с. 83 т. 2/.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_39 від 17 грудня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_38 про проведення експертизи, подане в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003801 від 30.11.2018 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України /а. с. 85-87 т. 2/.

Отже, слідчий суддя призначив у цьому кримінальному провадженні судову почеркознавчу експертизу, до проведення якої залучив експерта Запорізького відділення Дніпропетровського науково дослідницького інституту судових експерти, на вирішення якого поставити наступні питання:

2.1. Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-240059 від 06.09.2018 року біля графи «Товар по кількості та якості прийняв», наданий ОСОБА_25 .?

2.2 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на фрагменті аркуша, наданий ОСОБА_28 .?

2.3 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на аркуші під текстом «(06.09) ППБ кега 10000», наданий ОСОБА_9 .?

2.4 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на фрагменті аркуша під текстом «ППБ 3882,76 за 24/08», наданий ОСОБА_54.?

2.5 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на фрагменті аркуша під текстом «ППБ 2912,07 от 07/09», наданий ОСОБА_54.?

2.6 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-227474 від 23.08.2018 року навпроти графи «Разом до сплати Дев`яносто сімдесят гривень 69 копійок», наданий ОСОБА_23 .?

2.7 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-247890 від 15.09.2018 року біля графи «Товар по кількості та якості прийняв», наданий ОСОБА_17 .?

2.8 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на аркуші від 17.08.2018 біля напису «Закарп. 970», наданий ОСОБА_21 .?

2.9 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на аркуші від 13.08.2018 біля напису «Закарп. 970», наданий ОСОБА_21 .?

2.10 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-247111 від 14.09.2018 року біля графи «Товар по кількості та якості прийняв», наданий ОСОБА_10 .?

2.11 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року навпроти графи «Разом до сплати Дві тисячі дев`яносто дванадцять гривень 07 копійок», наданий ОСОБА_41 .?

2.12 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року в графі «Товар по кількості та якості прийняв», наданий ОСОБА_41 .?

2.13 Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-237264 від 04.09.2018 року навпроти графи «Разом до сплати Дев`ятсот сімдесят гривень 69 копійок», наданий ОСОБА_42 .?

Для дослідження експерту було надано вище перелічені об`єкти дослідження в оригіналах.

За результатами проведенного експертного дослідження експерт ОСОБА_43 дійшла до наступного висновку № 855-18 від 27.03.2019 року:

«Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-240059 від 06.09.2018 року біля графи «Товар по кількості та якості прийняв», наданий ОСОБА_25 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Рукописні записи, виконанні від імені ОСОБА_4 біля графи «Товар по кількості та якості прийняв» на ТТН № ДЗП-240059 від 06.09.2018 наданий ОСОБА_25 , виконані самим ОСОБА_4 .

Питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на фрагменті аркуша, наданий ОСОБА_28 .?» не вирішувалось з причин зазначених у дослідницькій частині.

Питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на аркуші під текстом «(06.09) ППБ кега 10000», наданий ОСОБА_9 .?» в частині дослідження підпису не вирішувалось у зв`язку із відсутністю підпису, виконаного від імені ОСОБА_4 у зазначеному документі.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 на аркуші під текстом «(06.09) ППБ кега 10000» наданим ОСОБА_9 , виконані самим ОСОБА_4 .

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на фрагменті аркуша під текстом «ППБ 3882,76 за 24/08», наданий ОСОБА_35 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 на фрагменті аркуші під текстом «ППБ 3882,76 за 24/08» наданим ОСОБА_44 , виконані самим ОСОБА_4 .

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на фрагменті аркуша під текстом «ППБ 2912,07 от 07/09»., наданий ОСОБА_35 .?» в частині дослідження підпису надається за можливе.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 на фрагменті аркуша під текстом «ППБ 2912,07 от 07/09», наданий ОСОБА_45 , виконані самим ОСОБА_4 .

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текст та підпис на ТТН № ДЗП-227474 від 23.08.2018 року навпроти графи «Разом до сплати Дев`яносто сімдесят гривень 69 копійок», наданий ОСОБА_23 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 навпроти графи «Разом до сплати Дев`яносто сімдесят гривень 69 копійок» на ТТН № ДЗП-227474 від 23.08.2018 ОСОБА_23 , виконані самим ОСОБА_4 .

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-247890 від 15.09.2018 року біля графи «Товар по кількості та якості прийняв», наданий ОСОБА_17 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 біля графи «Товар по кількості та якості прийняв» на ТТН № ДЗП-247890 від 15.09.2018 наданий ОСОБА_17 виконані самим ОСОБА_4 .

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на аркуші від 17.08.2018 біля напису «Закарп. 970», наданий ОСОБА_21 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на аркуші від 17.08.2018 біля напису «Закарп. 970», наданий ОСОБА_21 .?» в частині дослідження рукописного тексту виконаного від імені ОСОБА_4 не вирішувалось у зв`язку із його відсутністю у зазначеному документі.

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на аркуші від 13.08.2018 біля напису «Закарп. 970», наданий ОСОБА_21 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 на аркуші від 13.08.2018 біля напису «Закарп. 970» наданий ОСОБА_21 , виконані самим ОСОБА_4 .

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН ДЗП-247111 від 14.09.2018 року біля графи «Товар по по кількості та якості прийняв», наданий ОСОБА_10 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 біля графи «Товар по кількості та якості прийняв» на ТТН № ДЗП-247111 від 14.09.2018 року надані ОСОБА_10 , виконані самим ОСОБА_4 .

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року навпроти графи «Разом до сплати Дві тисячі дев`яносто дванадцять гривень 07 копійок», наданий ОСОБА_41 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 навпроти графи «Разом до сплати Дві тисячі дев`яносто дванадцять гривень 07 копійок» на ТТН №ДЗП-236361 від 04.09.2018 року наданий ОСОБА_46 , виконані самим ОСОБА_4 .

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року в графі «Товар по кількості та якості прийняв», наданий ОСОБА_41 .?» в частині дослідження підпису не надається за можливе.

Рукописні записи, виконані від імені ОСОБА_4 в графі «Товар по кількості та якості прийняв» на ТТН № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року наданий ОСОБА_46 , виконані самим ОСОБА_4 .

Підпис, виконаний від імені ОСОБА_4 навпроти графи «Разом до сплати Дев`ятсот сімдесят гривень 69 копійок» на ТТН № ДЗП-237264 від 04.09.2018 року наданий ОСОБА_47 , виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Відповісти на питання «Чи ОСОБА_4 або іншою особою виконаний рукописний текс та підпис на ТТН № ДЗП-237264 від 04.09.2018 року навпроти графи «Разом до сплати Дев`ятсот сімдесят гривень 69 копійок», наданий ОСОБА_42 .?» в частини дослідження рукописного тексту не надається за можливе» /а. с.89-114 т. 2/.

Крім того, постановою слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_38 від 1 квітня 2019 року у цьому кримінальному провадженні було визнано речовими доказами: диск з інформацією про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Дакорт»./а. с. 115 т. 2/.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_48 від 26 червня 2019 було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_49 про проведення судової експертизи, подане в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003801 від 30.11.2018 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України /а. с. 117 т. 2/.

Отже, слідчий суддя надав доручення на проведення у цьому кримінальному провадженні судово-економічної експертизи, до виконання якої залучив експерта ОСОБА_50 , на вирішення якої поставити наступне питання:

- чи підтверджуються документально акт документальної ревізії від 30.11.2018 р. про проведення документальної ревізії діяльності торгового представника ОСОБА_4 за період з 01.08.2018 по 15.09.2018 р. на загальну суму 34 663 гривень 72 копійки?

Для дослідження експерту були надані матеріали кримінального провадження № 0003801 від 30.11.2018 року.

За результатами проведенного експертного дослідження експерт ОСОБА_51 дійшла до наступного висновку № 98 від 23.07.2019 року: документально підтверджується частково висновок акту документальної ревізії, складеного комісією представників ТОВ «Дакорт» за діяльністю торгового представника ОСОБА_4 за період з 01.08.2018 року по 15.09.2018 року на загальну суму 31 510, 43 гривень /а. с.1-205 т. 3/.

Натомість, суд дійшов висновку про те, що фактичні дані, отримані за результатом проведення 10 грудня 2018 року огляду речей та документів, які того ж дня були визнані речовими доказами, в силу положень ч.1 ст. 86 КПК України необхідно визнати недопустимими доказами, так само як і фактичні дані, що містять усі речові докази у цьому кримінальному провадженні.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає із ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки її провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у рішенні по справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 р. та рішенні Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обгрунтованим і справедливим.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

У відповідності до положень ч.1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.1 та ч.2 ст. 93 КПК України).

Так, згідно ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду (ч.1 ст. 237 КПК України).

Відповідно до ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Як налогошує ч.3 ст. 104 КПК України, протокол складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце, час проведення та назву процесуальної дії;

особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);

всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);

інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;

2) описової частини, яка повинна містити відомості про:

послідовність дій;

отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;

3) заключної частини, яка повинна містити відомості про:

вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;

спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;

зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії (ч.5 ст.104 КПК України).

Як слідує зі змісту протоколу від 10 грудня 2018 року, слідчим у службовому кабінеті № 19 Шевченківського ВП був проведений огляд документів, виданих свідками, яким перед початком огляду роз`яснив їх права та обов`язки /а. с. 81, 82 т. 2/.

При цьому, у названому протоколі відсутні будь-які відомості про так званих свідків, які за змістом усе-таки були присутні під час проведення процесуальної дії. Так само відсутні у протоколі й підписи вказаних осіб, він складений слідчим, яким одноособово й підписано.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовлені та/або вилученні таких додатків.

Але ж жодних додатків протокол огляду від 10 грудня 2018 року не містить.

Так само названий протокол не містить жодних відомостей про вилучені за результатами його проведення речі і документи, зі змісту протоколу вбачається лише те, що слідчим були оглянуті поіменовані у ньому документи та речі, які були видані свідками, не зрозуміло якими.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що фактичні дані, отримані за результатом проведення 10 грудня 2018 року огляду речей та документів необхідно визнати недопустимими доказами.

Крім того, як вже зазначалося судом, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, окрім проведення слідчих дій, також й шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим КПК України.

Так, в матеріалах справи містяться визнані слідчим речові докази: ТТН, аркуші паперу та диск з інформацією про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Дакорт» /а. с. 115 т. 2; а. с. 83 т. 2/.

Натомість відсутні жодні відомості про те, у який спосіб сторона обвинувачення здійснила збирання таких доказів, відсутні навіть відомості про витребування та отримання таких речових доказів.

Отже, дійшов висновку одного єдиного висновку - всі речові докази у цьому кримінальному провадженні були отримані не у порядку, встановленому КПК України, а тому фактичні дані за ними є недопустимими доказами.

У рішеннях Європейського суду з прав людини по справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 року, «Яременко проти України» від 30.04.2015 року викладена концепція, сенс якої зводиться до того, що якщо джерело доказів («дерево») є недопустим, то всі докази, отримані за його допомогою («плоди») будуть такими ж.

Керуючись цією концепцією, суд в силу також положень ч.1 ст. 86 КПК України визнає недопустими доказами отримані фактичні дані, які вбачаються й з отриманих висновків експертів № 855-18 від 27.03.2019 року /а. с.89-114 т. 2/ та № 98 від 23.07.2019 року /а. с.1-205 т. 3/, предметом дослідження яких і були зібрані стороною обвинувачення речові докази, які судом вже визнані недопустимими доказами. Тому перелічені докази неможливо покласти у підгрунтя обвинувального вироку.

Стороною обвинувачення на підтвердження висунутого ОСОБА_4 обвинувачення суду також було надано акт документальної ревізії ТОВ «Дакорт» від 30 листопада 2018 року, з якого вбачається, що загальна сума шкоди, спричиненої ТОВ «Дакорт» в результаті ненадходження до каси підприєства грошових коштів, отриманих торгівельним представником ОСОБА_4 в рахунок оплати поставленого товару, складає 34 663,72 гривень /а.с. 28-31 т. 2/.

Зі змісту дослідженого судом акту слідує, що він був складений за результатами аналізу товарно-транспортних накладних, які у копіях були додані до названого акту.

Натомість, копії вказаних накладних не можуть свідчити про те, що обвинувачений приймав від від ФОП ОСОБА_22 , від приватної фірми «СВ», від ФОП ОСОБА_9 , від ФОП ОСОБА_10 , від ПП «ОСОБА_52», від ФОП ОСОБА_17 , від ФОП ОСОБА_14 та від ФОП ОСОБА_15 за поставлені вказаним підприємцям та підприємству товарно-матеріальні цінності належні ТОВ «Дакорт» грошові кошти (як на цьому наголошує сторона обвинувачення), адже у таких досліджених судом копіях накладних в якості отримувача товара зазначено не перераховані підприємці чи підприємство, а вказано - «Кінцевий споживач», та більш того, вони навіть не містять підписів ОСОБА_4 про отримання ним будь-яких належних потерпілому грошей, при цьому постачальником товару за накладними зазначено не ТОВ «Дакорт», а «ППБ Кега Запоріжжя».

Більш того, походження грошових сум у графі акту документальної ревізії «Суммы инкассированные ТП ОСОБА_53.Е.» взагалі не є зрозумілим.

З викладених мотивів суд критично ставиться до акту документальної ревізії ТОВ «Дакорт» від 30 листопада 2018 року, через що останній також не може бути покладений у підгрунтя обвинувального вироку суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Натомість, суд дійшов висновку про те, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, не доведена з дотриманням при цьому принципу "поза розумним сумнівом". Його зміст сформульовано в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України", доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення, що в даному випадку стороною обвинувачення дотримано не було.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п. 54 рішення від 06.12.2007 року в справі «Козинець проти України», та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, висловлене у постанові від 04.07.2018 року у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, які проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечували, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду не доведено, що ОСОБА_4 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, за ознаками привласнення особою чужого майна, яке перебувало у віданні особи.

Відтак, ОСОБА_4 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за вказаним обвинуваченням необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Речові докази самі по собі становлять матеріали кримінального провадження, тому за результатами судового розгляду їх належить зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Оскільки судом не ухвалюється обвинувальний вирок, суд не вправі стягувати з обвинуваченої здійснені у кримінальному провадженні процесуальні витрати.

У задоволенні позову ТОВ «Дакорт» до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 29 453,29 гривень слід відмовити у зв`язку з виправданням обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, та виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відмовити у задоволенні позову ТОВ «Дакорт» до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 29 453,29 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1