Справа № 474/139/23
Провадження № 1-кс/474/35/23
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

20.02.23р. смт Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчої СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 14.02.2023р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна, -

встановив:

17.02.2023р. слідча СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_3 (далі - слідча) звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного 14.02.2023р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на мобільний телефон марки NOKIA синьо-голубого кольору (кнопочний), який знаходиться у спецпакеті KIV2126581, та куртку чоловічу чорного кольору, яка знаходиться у спецпакеті EXP0425693, які належать ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), заборонивши його відчуження, розпорядження та користування будь-яким особам.

Посилаючись на приписи ст.ст. 40, 98, 100, 170, 171 КПК України, слідча вказує на необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору.

Слідча в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 17.02.2023р. звернулась до суду із письмовою заявою, в якій просить судовий розгляд проводити у її відсутність, оскільки через переведення відділу поліції на особливий режим роботи, у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану, не має можливості брати участь у судовому засіданні.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України (телефонограма № 152 від 17.02.2023р.), повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб, які беруть участь у розгляді клопотання про арешт майна, в судове засідання не перешкоджає розгляду вказаного

клопотання, а тому вважаю доцільним розглянути питання про арешт майна без участі вказаних осіб.

Вивчив матеріали клопотання, вважаю встановленим таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання 14.02.2023р. до Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області звернувся із заявою ОСОБА_5 , що у грудні 2022 року, в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, ймовірно ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу з приміщення веранди, що розташована на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , здійснив крадіжку належних йому чорних чоловічих кросівок, чоловічої куртки чорного кольору та мобільного телефону марки NOKIA (кнопочний) у справному стані, внаслідок чого останньому спричинено матеріальну шкоду.

За даним фактом СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження, внесене 14.02.2023р. до ЄРДР за № 0000019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

16.02.2023р. матеріали досудового розслідування, які внесені 14.02.2023р. до ЄРДР за № 0000018 та № 0000019, об`єднано в одне провадження та присвоєно ЄРДР № 0000018.

В ході допиту потерпілого ОСОБА_5 , останній повідомив, що в грудні 2022 року, точної дати не пам`ятає, до його місця проживання прийшов знайомий ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_5 разом працювали на базі у ОСОБА_7 та повідомив, що в нього з ОСОБА_7 виникла суперечка та останній вигнав його. Після чого ОСОБА_6 попросив ОСОБА_5 , щоб останній дозволив йому тимчасово проживати у нього, на що останній погодився та сам пішов проживати до своєї матері ОСОБА_8 . Через деякий час повернувшись до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де на час його відсутності проживав ОСОБА_6 , виявив пропажу свого мобільного телефону марки NOKIA синьо-голубого кольору (кнопочний), демісезоних чоловічих кросівок чорного кольору 43 розміру та чоловічої куртки чорного кольору.

16.02.2023р., ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки NOKIA синьо-голубого кольору (кнопочний), та куртку чоловічу чорного кольору, які знаходились в приміщенні кухні на території його підприємства по АДРЕСА_2 , які там залишив ОСОБА_6

16.02.2023р., під час проведення огляду речей, за участі потерпілого ОСОБА_5 , який впізнав належні йому речі за характерними ознаками, кольором та станом зношеності, мобільний телефон марки NOKIA синьо-голубого кольору (кнопочний) було поміщено до спецпакету KIV2126581, куртку чоловічу чорного кольору було поміщено до спецпакету EXP0425693.

16.02.2023р. вказані речі, що належать ОСОБА_5 , на підставі ст. 98 КПК України було визнано речовими доказами.

Вищевказані обставини підтверджується: витягом з ЄРДР за № 0000018; заявою ОСОБА_9 від 16.02.2023р.; протоколом огляду речей від 16.02.2023р.; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_5 від 15.02.2023р. та від 16.02.2023р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 16.02.2023р.; постановою про визнання речових доказів та передання їх на зберігання від 16.02.2023р.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати,

що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При чому ч. 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.ч. 10 та 11 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

В сукупності вищевикладеного вважаю, що слідча довела необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому є достатні підстави для задоволення клопотання.

Водночас слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчої СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 14.02.2023р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки NOKIA синьо-голубого кольору (кнопочний), який знаходиться у спецпакеті KIV2126581, та куртку чоловічу чорного кольору, яка знаходиться у спецпакеті EXP0425693, які належать ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування будь-яким особам.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1