Справа № 507/1580/22
Провадження № 1-кп/507/84/2022
Номер рядка звіту 15
В И Р О К
11.11.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Велика Василівка Любашівського району Одеської області,
українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого
вантажником ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів»,
АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по
АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
захисник адвокат ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 18 серпня 2022 року в період часу з 9 години по 14 годину знаходився за адресою АДРЕСА_3 , де розпивав алкогольні напої спільно з ОСОБА_7 .
Перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, приблизно о 14 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи і стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_7 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків для життя ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив зовнішню травму носу, що призвела до розвитку механічної асфіксії, відповідно до п.2.1.3 «у» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від якого останній впав на бетонне покриття двору.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, стоячи перед ОСОБА_7 , який намагався піднятись на ноги, умисно наніс йому один удар правою ногою в область обличчя, чим спричинив подвійний перелом нижньої щелепи, який відповідно до п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» містить ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я тарану підборіддя і нижньої губи, які відповідно до п.2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» містять ознаки легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. У подальшому, в той час коли ОСОБА_7 перебував в положенні лежачи на спині, обвинувачений ОСОБА_3 схопив його двома руками і підняв на висоту приблизно 50-70 см від землі та кинув на бетонне покриття двору.
Внаслідок заподіяних ОСОБА_3 ударів ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді зовнішньої травми носу, що призвело до значної за обсягом кровотечі, аспірації крові у дихальні шляхи, та, відповідно, смерті від механічної асфіксії внаслідок аспірації крові.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вбивство ОСОБА_7 через необережність, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 119 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення злочину, зокрема розповів, що 17.08.2022 року він повернувся з м.Одеса до с.Троїцьке Любашівського району Одеської області та прийшов до свого знайомого ОСОБА_7 . Вони вжили алкогольні напої і він пішов додому. Зранку, до нього зателефонував ОСОБА_7 та запропонував знову вжити алкогольні напої. Він погодився та прийшов до будинку ОСОБА_7 приблизно о 9 годині, де разом вживали алкогольні напої на вулиці біля будинку приблизно до 14 години. В процесі розпивання алкогольних напоїв між ним та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт і він кулаком правої руки наніс удар в обличчя ОСОБА_7 , від якого останній впав на землю та продовжував виражатись на його адресу нецензурною лайкою. Він наніс удар ногою в область обличчя ОСОБА_7 , який лежав на землі. Після цього, він обома руками взяв ОСОБА_7 за одяг та намагався підняти. Так як ОСОБА_7 продовжував виражатись на його адресу нецензурною лайкою та погрожувати йому, він кинув його на бетонне покриття двору та пішов додому, а ОСОБА_7 залишився лежати в дворі. Через декілька годин він зателефонував ОСОБА_7 , однак він не відповідав. Прийшовши в двір домоволодіння, він побачив, що ОСОБА_7 так і лежав у дворі домоволодіння. Побачивши, що він не подає ознак життя, він зателефонував своїй сестрі і попросив викликати швидку допомогу. Він не хотів вбивати ОСОБА_7 , в скоєному кається просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 просила призначити покарання ОСОБА_3 найбільш суворе, яке передбачене інкримінованою йому статтею пов`язане з позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_8 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію його дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також йому зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, працевлаштований, раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, також суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючу обставини.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, думки потерпілої про призначення суворого покарання, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я і життя людини, що найвищою цінністю у суспільстві, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 119 ч.1 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. 75 КК України відносно ОСОБА_3 суд не вбачає.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 особисте зобов`язання необхідно залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання - 4 роки позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 особисте зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Речові докази по справі після вступу вироку в законну силу: скляну пляшку ємкістю 0.5л, два скляних стакани, шорти чорного кольору, печатку рожевого кольору з камінцем посередині, ланцюжок сірого кольору з хрестиком, верхню та нижню вставні щелепи, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області - передати потерпілій ОСОБА_5 , скасувавши арешт на вказане майно, який було накладено відповідно до ухвали слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 19.08.2022 року.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання.

Суддя: ОСОБА_1