Справа № 184/1989/21
Провадження № 1-кп/0182/688/2022
У Х В А Л А

Іменем України

20.07.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Нікополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_3 , за правовою кваліфікацією за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за №0000183 від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 липня 2022 року.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 ..

Член колегії - суддя ОСОБА_6 перебуває у щорічній відпустці.

Відповідно до розділу п.п.5 п.20-5 ХІ Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Обвинувачений до зали суду не доставлений.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк не більше двох місяців, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, на думку прокурора, існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений немає сталих родинних зв`язків, а у разі доведеності його провини, йому може бути призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що в подальшому може спонукати його до переховування від суду. До того ж обвинувачений може впливати на свідків, які на теперішній час не допитані в судовому засіданні і на виклику яких він сам наполягає. Крім того, прокурор посилається на ризик знищення чи перетворення речей та доказів, які мають значення для кримінального провадження з метою уникнення обвинуваченим відповідальності. Крім того, прокурор послався на те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обрано на підставі ухвали апеляційного суду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Як повідомила захисник ОСОБА_5 , ризики на які посилається у клопотанні прокурор є недоведеними, оскільки обвинувачений протягом тривалого часу не переховувався від органів досудового розслідування і суду, він вже не може спотворити будь-які докази, які зібрані у справі, а також прокурором не надано доказів того, що обвинувачений чинить або може вчинити тиск на свідків у зазначеному кримінальному провадженні. Крім того, на думку сторони захисту, посилання лише на тяжкість вчиненого злочину, не може бути підставою для подальшого тривалого продовження тримання під вартою обвинуваченого. За таких обставин просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем проживання батьків обвинуваченого, де він проживає з дитинства.

Суд заслухавши доводи прокурора, сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали провадження, вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою на даній стадії судового розгляду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого є наявність обґрунтованої на початковому рівні підозри у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, а також наявність таких ризиків як можливість переховування від суду та впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані судом і з якими знайомий обвинувачений, а з деякими проживає по-сусідству.

У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими і у разі доведеності його вини, йому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Зазначені обставини є свідомими для обвинуваченого і серйозність висунутих обвинувачень може спонукати його до переховування від суду в подальшому.

Суд враховує те, що ОСОБА_3 вчинив інкриміновані злочини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з особливою жорстокістю, що потягло за собою настання смерті літньої жінки. Обвинувачений не одружений, не має утриманців, будь-які соціальні чинники, які б могли утримати обвинуваченого від вчинення нових злочинів відсутні. За станом здоров`я або будь-яких інших перешкод щодо тримання під вартою обвинувачений не має.

Також слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та погіршує криміногенну обстановку.

З урахуванням викладеного, тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини. Враховуючи встановлені обставини, вважаю за необхідне продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою і відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Враховуючи практику ЄСПЛ, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом раніше, як альтернативний запобіжний захід, визначено обвинуваченому ОСОБА_3 , розмір застави. При визначенні розміру якої було враховано, що перспектива втрати її, повинна буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Використовуючи свої повноваження, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та наявних ризиків. З урахуванням майнового стану обвинуваченого вважаю за можливе зменшити розмір застави до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. У разі внесення застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, а саме до 20 вересня 2022 року.

Визначити для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у сумі кратній 300 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 780000 (сімсот вісімдесят тисяч) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом стоку дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити начальнику ДУВП 4 для виконання і для вручення її копії обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суддя: ОСОБА_1