Справа № 366/2790/21
Провадження № 1-кп/366/78/22
ВИРОК
Іменем України

07 листопада 2022 року смт. Іванків
Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підсудного ОСОБА_4 , захисника підсудного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Іванківського районного суду Київської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000064 від 13.09.2021 року
за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Мар`янівка, Поліського району, Київської області, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Так, 12.09.2021 року, приблизно о 09 годині ранку, ОСОБА_4 , прибув до території 43 лісового кварталу Котовського лісництва ДСП «північна Пуща», який відповідно до Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме зони безумовного обов`язкового відселення, де в період часу з 09 годин до 11 години, назбирав до полімерного пакету, який мав із собою, 5,6 кг. лісових грибів, для власних потреб.
В подальшому, при спробі переміщення лісових грибів за межі зони відчуження, на території 43 кварталу Котовського лісництва ДСП «північна Пуща», ОСОБА_4 був виявлений працівниками поліції, які здійснювали контроль у межах своєї компетенції, визначеної законом, за дотриманням вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення.
Отже, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на переміщення будь-яким способом за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

Так, 12 жовтня 2021 року між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.
За угодою про визнання винуватості, підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4
за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 850 гривень.
Крім того, прокурор та підозрюваний, визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Підсудний ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та просив угоду про визнання винуватості затвердити.
Захисник підсудного адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості. Крім того зазначив, що угода була укладена добровільно, без примусу та погроз, шкода завдана кримінальним правопорушенням не заподіяна, підзахисний ОСОБА_4 визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій підсудного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, що в силу вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті підсудним ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, злочин (кримінальний проступок) не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінального проступку підсудний ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 475, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого, не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2021 року, укладену у кримінальному провадженні № 0000064 від 13.09.2021 року, між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 850 гривень.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази - полімерний пакет із лісовими грибами, які передані до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області знищити.
Судові витрати відсутні
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя