ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/914/23 Справа № 201/9057/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000534 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Кодаки, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України,

Встановила:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 і ч. 4 ст. 186 КК України і призначенойому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн;

-за ч. 4 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Початок строку відбуття призначеного покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 01.11.2022 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання період тримання під вартою з 01.11.2022 до 13.12.2022 року, з розрахунку: один день тримання під вартою рівний за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 74 430,00 грн скасовано.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

11.08.2022 року приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 перебував на вулиці біля будинку №30 по вул. Глиняна у місті Дніпро разом з раніше знайомими йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення легкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці біля будинку №30 по вул. Глиняна у місті Дніпро, приблизно о 22 год. 00 хв., під час спілкування з ОСОБА_9 підійшов спереду до потерпілої та знаходячись прямо перед нею кулаком своєї правої руки наніс останній два удари в обличчя, з лівої сторони.

Далі, продовжуючи свою діяльність, усвідомлюючи свої злочинні дії та можливість настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно ОСОБА_7 дістав з кишені маркер та, тримаючи його в правій руці, наніс два-три удари по спині ОСОБА_9 , в область лівої лопатки. Далі, ОСОБА_7 стопою своєї правої ноги наніс одного удару в область черевної порожнини ОСОБА_9 .

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох лінійних саден на задній поверхні грудної клітки зліва, на лівій щоці, синець передньої черевної стінки.

Умисні дії ОСОБА_7 , що виразились в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

24.02.2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-IX від 15.03.2022 (реєстровий №259/22) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб. Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2212-IX від 21.04.2022 (реєстровий №259/22) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб. Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 24.05.2022 строком на 90 діб. Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб.

07.09.2022 року приблизно о 11:30 годині ОСОБА_7 , в період дії воєнного стану, маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 83, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , що працювала приймальником вторсировини, при цьому у останньої, позаду неї висіла її особиста сумка фіолетового кольору, яка матеріальної цінності не становить, всередині якої перебував гаманець, червоного кольору, який також матеріальної цінності не має, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2800 гривень (купюрами по 50, 100 та 200 гривень), паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_11 , банківська картка ПриватБанку, які матеріальної цінності для потерпілої не мають та її мобільний телефон марки «Ergo А181», чорного кольору з червоними полосами, кнопковий, вартістю 200 гривень, які ОСОБА_7 визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_7 перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, повторно, відволікши увагу потерпілої ОСОБА_11 , схопив її сумку фіолетового кольору, яка матеріальної цінності не становить, що висіла позаду потерпілої, всередині якої перебував гаманець, червоного кольору, який також матеріальної цінності не має, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2800 гривень (купюрами по 50, 100 та 200 гривень), паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_11 , банківська картка ПриватБанку, які матеріальної цінності для потерпілої не мають та її мобільний телефон марки «Ergo А181», чорного кольору з червоними полосами, кнопковий, вартістю 200 гривень та разом із викраденим майном намагався покинути місце вчинення злочину. В цей час потерпіла ОСОБА_11 почала чинити опір ОСОБА_7 , намагалась втримати його та зупинити протиправні дії останнього, однак їй це не вдалось і ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, рухаючись у невідомому напрямку.

Таким чином ОСОБА_7 разом із викраденим майном зник з місця вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши власнику викраденого майна - потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 3000 гривень.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок змінити та призначити обвинуваченому покарання за нижчою межею запропонованого прокурором, а саме без позбавлення волі із застосуванням ст.ст.69,75,76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, щиро бажає стати на шлях виправлення та добровільно піти військовослужбовцем на військову службу за призовом під час мобілізації.

Потерпілі в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Потерпіла ОСОБА_11 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Даних про поважність причин неявки до суду потерпілої ОСОБА_9 не надходило. Враховуючи думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілих, відповідно до ч.4 ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити, а вирок змінити в частині призначення покарання.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважала вирок щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та вірно визначив їх кваліфікацію за ч.1 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України, що не оскаржуються стороною захисту.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання - необґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з їх доводами про неналежну оцінку даних про особу обвинуваченого та всім обставинам, що пом`якшують його покарання та про необхідність застосування до ОСОБА_7 вимог ст. ст.69, 75, 76 КК України.

Відповідно до кримінального закону, застосування підстав, передбачених ст. 69 КК України, можливе за наявності декількох пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, прийде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

Так, судом враховано тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться кримінального проступку та тяжкого злочину, обставини їх вчинення та тяжкість наслідків, що настали для потерпілих, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом віднесено визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання покарання судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень та узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро покаявся у скоєному - було взято до уваги судом в сукупності з іншими обставинами по справі та враховано при призначенні ОСОБА_7 виду та міри покарання.

На думку колегії суддів, ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом у ході розгляду скарги не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Тому підстав для застосування вимог, передбачених ст.ст. 69,75,76 КК України не встановлено.

Доводи адвоката про те, що обвинувачений виявляє бажання добровільно піти військовслужбовцем на військову службу за призовом під час мобілізації, як на підставу для зменшення призначеного судом першої інстанції покарання, не заслуговують на увагу.

Процесуальні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни або скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з дати вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4