Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/948/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанови слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 в порядку п.5 ч.1 ст. 303 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся із вказаною скаргою до слідчого судді, зазначивши, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001687 від 26.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке розпочато за його заявою про скоєння кримінальних правопорушень завідуючим відділення №16 КМКПЛ №1 ОСОБА_5 . Після скасування постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, 14.01.2023 він отримав два листи з Подільського УП ГУНП у м. Києві, який містив постанову слідчого ОСОБА_4 від 11.11.2022 відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та аналогічну за змістом постанову слідчого ОСОБА_4 від 08.12.2022. Скаржник вважає такі дві постанови слідчого безпідставними, формальними та незаконними, винесеними за неповноти досудового розслідування, невідповідності висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотного порушення процесуальних норм та вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим просить їх скасувати та зобов`язати слідчого ОСОБА_4 залучити його як потерпілого до кримінального провадження №0001687 від 26.04.2018 та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

У судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій подану скаргу підтримав.

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, викликався до суду в порядку, встановленому КПК України.

Із урахуванням наведеного, враховуючи положення ч.4 ст. 107, ч.3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя розглянув скаргу за відсутності учасників процесу та без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001687 від 26.04.2018.

ОСОБА_3 неодноразово подавалися до слідчого заяви про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, у задоволенні яких йому було відмовлено.

Зокрема, з матеріалів скарги вбачається, що постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 11.11.2022 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001687 від 26.04.2018 відмовлено.

Перевіряючи зміст вказаної постанови слідчого на предмет її законності та обґрунтованості, слідчим суддею враховується наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, те, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні, такий контроль здійснюється шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що визначено главою 26 КПК України.

Пунктом п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого

Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Таким чином, потерпілим може бути особа: 1)якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової); 2) яка подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення; 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Однак, як встановлено слідчим суддею зі змісту оскаржуваної постанови слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 11.11.2022, у ній слідчим не наведені правових підстав, які виключають визнання особи потерпілою, та мотиви прийняття такого рішення. Постанова слідчого містить лише посилання на те, що доказів завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або матеріальної шкоди не зібрано, а заявником не надано. Крім того, зазначено, що строк досудового розслідування закінчився.

Наведене свідчить про те, що вказана постанова не відповідає вимогам частини 5 ст.110 КПК, згідно з якою постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування і посилання на положення Кримінального процесуального кодексу.

Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга в цій частині підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Одночасно із цим, з метою забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності, слідчий суддя вважає за необхідне також зобов`язати слідчого повторно вирішити питання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні в порядку, встановленому ст. 55 КПК України.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що набуття особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні або прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим врегульовано спеціальною нормою, якою є стаття 55 КПК України.

Вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілому належить до дискреційних повноважень слідчого, як наслідок встановленого процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні, є похідним від такого рішення, та не відноситься до повноважень слідчої судді, тому це питання має бути належним чином досліджено органом досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, підстави для зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_3 як потерпілого до кримінального провадження та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого не ґрунтуються на нормах закону, у зв`язку з цим скарга у цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи вимоги скаржника в частині скасування постанови слідчого від 08.12.2022, слідчий суддя керується наступним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржено - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно зі ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови від 08.12.2022, слідчим ОСОБА_4 прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 220 КПК України.

Разом із цим, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, за результатами розгляду якого саме клопотання ОСОБА_6 така постанова прийнята слідчим.

Копію відповідного клопотання, у задоволенні якого було відмовлено цією постановою слідчого, скаржником до суду також не надано.

Наведене позбавляє слідчого суддю можливості перевірити законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Згідно із ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що скаржником не надано доказів на підтвердження звернення його із клопотанням в порядку статті 220 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга у цій частині є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; ) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

На підставі викладеного, керуючись статями 55, 220, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанови слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 в порядку п.5 ч.1 ст. 303 КПК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 11.11.2022 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001687 від 26.04.2018.

Зобов`язати уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0001687 від 26.04.2018 повторно вирішити питання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні в порядку, встановленому статтею 55 КПК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1