Справа № 463/6463/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1120/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2022 року у кримінальному провадженні № 0000164 від 02.09.2022 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

встановила:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обрано запобіжний захід підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000164 від 02.09.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 121 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 300 000 грн.

Строк дії ухвали становить 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , рахувати з часу проголошення ухвали - 28 листопада 2022 року о 16:50 год.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладено такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту (м. Львів), в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 , понятими та експертами які проводитимуть експертні дослідження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На дану ухвалу слідчого судді підозрюваний ОСОБА_6 та прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час із покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтуванні апеляційних вимог підозрюваний ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є незаконною та необгрунтованою.

Апелянт зазначає, що прокурором не доведено ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Апелянт вважає, що слід застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, оскільки він раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та на утриманні двох малолітніх дітей.

Прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2022 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Визначити розмір застави не менше 986 362 гривень та у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора , суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту (м.Львів), в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 , понятим та експертами які проводитимуть експертні дослідження;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи,що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтуванні апеляційних вимог прокурор ОСОБА_11 покликається на те, що оскаржувана ухвала незаконна та необґрунтована, оскільки висновки суду, викладені у ній, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу не врахував ряд суттєвих обставин, що впливають на законність прийнятого рішення, а саме механізм та спосіб вчинення злочину, тяжкість вчиненого корупційного кримінального правопорушення, його конспіративний характер, роль підозрюваного, а саме будучи особою, яка займає відповідальне становище ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, не визнає.

Стверджує, що судом не враховано те, що ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище може і надалі продовжувати свою злочинну діяльність у процесі здійснення документального оформлення та розмитнення транспортних засобів.

Вважає, що при виконанні судом вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. ст. 182 КПК України обставини, зокрема, наявність стійких соціальний зв`язків підозрюваного, його майновий т сімейний стан, вважає, що такий повинен перевищувати 121 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та бути не менше аніж 986 362 гривень, з урахування величини завданих збитків.

Стверджує, що підозрюваний ОСОБА_6 може ухилитися від органів судового розслідування та суду, а також те, що він, перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідків у провадженні, з метою зміни ними показань, як в ході досудового розслідування так і судового розгляду даного кримінального провадження, а також схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, з метою створення видимості непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, запобігання спробам останнього знизувати, спотворювати і сховати речі, документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, що свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 про задоволення своїх апеляційних вимог та відхилення апеляційним вимог сторони захисту, міркування захисника адвоката ОСОБА_8 , підтримане підозрюваним ОСОБА_6 , про задоволення його апеляційної скарги та залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000164 від 02 вересня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, використав своє службове становище працівника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці, всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, що заподіяло тяжких наслідків державним інтересам, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, відповідно до Графіків виходу на роботу працівників відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці на червень та липень 2022 року, 30.06.2022 на чергування в період часу з 09:00 год. по 24:00 год., а також 01.07.2022 в період часу з 09:00 год. по 18:00 год. в складі відділу митного оформлення № 2 (надалі ВМО № 2) митного поста «Городок» Львівської митниці, поміж інших, заступив державний інспектор і ОСОБА_6 .

Відповідно до наказу № 644-о від 15.11.2021 за державним інспектором ОСОБА_6 закріплено особисту номерну печатку № 236.

Так, 30.06.2022 близько 09:00 год. ОСОБА_6 заступив до виконання своїх службових обов`язків безпосередньо на митному пості «Городок» Львівської митниці, що за адресою: Львівська область, м. Городок, вулиця Львівська, 659А/Б.

Цього ж дня, в період часу з 21.44 год. по 23:40 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на своєму робочому місці, використовуючи особистий логін, який надавав йому право доступу до автоматизованої системи митного оформлення (надалі АСМО) «Інспектор», вніс до вказаної бази даних відомості про прийняття митних декларації від 30.06.2022 UA209180/2022/045890, UA209180/2022/045886, UA209180/2022/045995, UA209180/2022/045947, UA209180/2022/0459946, UA209180/2022/045945, UA209180/2022/0459944, UA209180/2022/0459942, UA209180/2022/0459941, UA209180/2022/0459939 до митного оформлення, в супереч того, що транспортні засоби, за вище вказаними митними деклараціями, згідно даних ЄАІС Держмитслужби та відомостей зазначених у виїзді із ЗМК в ПІК «Інспектор» перетнули державний кордон України після прийняття митних декларацій до митного оформлення, таким чином ОСОБА_6 забезпечив подальшу реалізацію свого злочинного умислу у здійснення митного оформлення транспортних засобів за вказаними вище митними деклараціями із застосування преференції з пільгового розмитнення, а саме із звільнення від оподаткування ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість.

В подальшому, на наступний день, а саме 01.07.2022 ОСОБА_6 , в ході проведення митних формальностей щодо транспортних засобів за митними деклараціями від 30.06.2022 №№ UA209180/2022/045890, UA209180/2022/045886, UA209180/2022/045995, UA209180/2022/045947, UA209180/2022/0459946, UA209180/2022/045945, UA209180/2022/0459944, UA209180/2022/0459942, UA209180/2022/0459941, UA209180/2022/0459939 будучи обізнаним про те, що транспортні засоби прибули в зону митного контролю ВМО № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці 01.07.2022, що підтверджується перепустками, або за відсутності перепусток згідно даних ЄАІС Держмитслужби, тобто, усвідомлюючи, що митні декларації подані з порушенням вимог частини першої статті 263 митного кодексу України, умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи власників транспортних засобів та сприяння їм в ухиленні від сплати обов`язкових митних платежів, використовуючи своє службове становище, безпідставно здійснив митне оформлення транспортних засобів відповідно до норм Закону України від 24.03.2022 № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», застосувавши код пільг «311» із звільнення від оподаткування ввізним митом, акцизним податком, та податком на додану вартість, та не відмовив в митному оформленні по причині їх подання з порушенням вимог частини першої статті 263 митного кодексу України.

Надалі ОСОБА_6 , знаходячись у службовому приміщенні митного поста «Городок» Львівської митниці, що за адресою: Львівська область, Львівський район, місто Городок, вулиця вулиця Львівська, 659А/Б, з метою завершення митних формальностей та випуску транспортних засобів у вільних обіг, без сплати обов`язкових митних платежів, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, використовуючи логін, який надавав йому право доступу до АСМО «Інспектор», вніс до вказаної бази даних відомості про завершення митного оформлення щодо транспортних засобів, за митними деклараціями від 30.06.2022 №№ UA209180/2022/045890, UA209180/2022/045886, UA209180/2022/045995, UA209180/2022/045947, UA209180/2022/0459946, UA209180/2022/045945, UA209180/2022/0459944, UA209180/2022/0459942, UA209180/2022/0459941, UA209180/2022/0459939 застосувавши пільги з кодом «311» із звільнення від оподаткування ввізним митом, акцизним податком, та податком на додану вартість, чим надав можливість власникам транспортних засобів ухилитись від сплати обов`язкових митних платежів

Відтак, внаслідок зловживання своїм службовим становищем ОСОБА_6 , власники транспортних засобів ухилилися від сплати обов`язкових митних платежів на загальну суму 986 362,61 грн., чим заподіяно державним інтересам тяжких наслідків, та згідно п. 4 Примітки до ст. 364 КК України більш ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян станом на 01.01.2022.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_6 повідомлено 25 листопада 2022 року.

28 листопада 2022 року начальник другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 , звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

28 листопада 2022 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Личаківського районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є тяжким, у разі доведення вини ОСОБА_6 може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, а також в силу своєї обізнаності у формах та методах роботи правоохоронних органів, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі в Республіці Польща, з урахуванням місця роботи останнього на ділянці державного кордону. Разом з цим, ОСОБА_6 , може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України. Так ОСОБА_6 достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останньому допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування. Крім того, вільне спілкування із службовими особами Львівської митниці, з якими підозрюваний підтримує відносини в силу виконання службових обов`язків, та може бути використане останнім для незаконного впливу останнього на заявника, внаслідок своїх безпосередніх дій чи за допомогою дій третіх осіб.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи у апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_6 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

При цьому слід звернути увагу й на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, визначати правильність кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Частиною 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням розміру шкоди, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 121 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (300 000 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене не заслуговують на увагу колегії суддів доводи прокурора, що розмір застави повинен перевищувати 121 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та бути не меншим 986 362 гривень

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи у апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_6 про непомірний розмір застави для підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованими. Доказів, підтверджуючих матеріальне становище, стороною захисту не надано, окрім того підозрюваний сплатив визначений розмір застави. Чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на підозрюваного, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні двох малолітніх дітей, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а такі апеляційні скарги захисника та прокурора слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2022 року про застосування підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави без змін.

Головуючий:

Судді: