Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 692/618/17
номер провадження 1-кп/695/35/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 та

сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора Чумаченка .

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші кримінальне провадженню № 0000262 від 11.07.2016 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безбородьки Драбівського району Черкаської області, громадянина України, освіта: повна загальна середня; не одруженого, має на утриманні малолітню дочку, 2016 року народження, є учасником АТО, особою з інвалідністю будь-якої групи чи постраждалим внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, депутатом будь-якого рівня не є, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий, раніше не судимого;

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , що обвинувачується за ч. 1 ст. 286 КК України.

За обвинувальним актом по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000262 від 11.07.2016 року, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 11 липня 2016 року близько 07.50 год. на автомобільній дорозі Н-08, сполученням «Софіївка-Драбів» , поза населеним пунктом, керуючи автомобілем «CHERY E5», д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_4 , рухаючись зі швидкістю близько 80 км/год. від с. Левкове Драбівського району Черкаської області в напрямку до смт. Драбів Черкаської області, перевозячи при цьому в салоні автомобіля пасажирів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , під час руху на 34 км+100 метрів вказаної дороги, неподалік в`їзду в смт. Драбів Черкаської області, водій ОСОБА_3 , нехтуючи власною безпекою та безпекою пасажирів, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затв. постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, а саме:

-п. 10.1 ПДР: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п. 12.1 ПДР: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Цим позбавив себе змоги контролювати напрямок та траєкторію руху транспортного засобу і внаслідок невірно обраних прийомів керування транспортним засобом, втратив його курсову стійкість, що призвело до виїзду автомобіля за межі проїжджої частини та його перекидання. При цьому внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, травматичних вивихів четвертого, шостого зубів зліва на верхній щелепі, травми грудної клітки із закритим переломом лівої ключиці, переломом третього, четвертого та шостого ребер зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-801/317 від 06.09.2016 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості в зв`язку з тривалим розладом здоров`я. Пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми лівої верхньої кінцівки із закритим переломом лівої променевої кістки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-01/310 від 06.09.2016 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості в зв`язку з тривалим розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 направив до суду письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, просив його розгляд проводити за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заявлене його захисником клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього просив закрити.

Прокурор у судовому засіданні стосовно клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності не заперечував.

Інші учасники процесу у судове засідання не прибули, повідомлялись судом належним чином, шляхом відправлення судових повісток та смс-повідомлень.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Нормами ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відбулося 11 липня 2016 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався, тобто відсутні обставини, що переривають чи зупиняють перебіг строків давності, які встановлені ч.,ч. 2-4 ст. 49 КК України.

Отже, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності закінчився.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, за змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності: 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового кримінального правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі №598/1781/17 від 17 червня 2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеної у справі № 455/229/17 від 11.11.2020 року, дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою (Постанова ВС від 19.11.2019 року в справі № 345/2618/16-к).

Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення (Постанова ВС ККС від 26.03.2020 справа № 730/67/16-к).

У зв`язку з цим суд вважає клопотання сторони захисту обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження стосовно нього.

Що стосується заявленого у даному кримінальному провадженні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 року (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

З огляду на вищевказане, цивільний позов у кримінальному провадженні слід залишити без розгляду та роз`яснити потерпілій (цивільному позивачу) право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести за рахунок держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався, арешт на майно не накладався.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.,ст. 284, 285-286, 288, ст.,ст. 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього, внесене до ЄРДР за № 0000262 від 11.07.2016 року за ч. 1 ст. 286 КК України, закрити на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази: автомобіль марки «CHERY E5», д.н.з. « НОМЕР_1 », який переданий на зберігання власнику ОСОБА_4 , залишити у його законному володінні.

Процесуальні витрати на залучення експерта віднести за рахунок держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду та роз`яснити потерпілій про можливість подачі такого позову в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_9