ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/413/23 Доповідач - ОСОБА_1
Справа № 953/1303/23 Головуючий І інстанції - ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 27.02.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048 від 02.01.2023, за частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України, -

встановила:

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 27.02.2023 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на строк 60 днів, тобто до 27 квітня 2023 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 27.02.2023 в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та застосувати до нього будь- який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, але вказане не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 до жовтня 2022 року офіційно працював на підприємстві «А-ГАЗ», яке у зв`язку з війною закрилось.

Захисник звертає увагу на те, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, а саме перебуває з ОСОБА_8 на протязі 16 років у цивільному шлюбі та на яку склав заповіт на все своє майно, підтримує зв`язок з рідним сином ОСОБА_9 , який на даний час приймає участь у військових діях.

Також захисник вказує на те, що твердження суду про існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду нічим не обґрунтований, оскільки обвинувачений не зможе переховуватись у зв`язку з відсутністю у нього паспорту.

Окрім цього апелянт звертає увагу на те, що судом не надано оцінки заяві потерпілого, який пояснив, що протягом двадцятирічного спілкування з ОСОБА_7 між ними ніколи не виникало конфліктів, подія, що мала місце була випадковою. Потерпілий наполягав про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор, який був належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду, в судове засідання не явився, що відповідно до положень частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду, тиснути на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Наведені у клопотанні ризики є дійсними та тривають, що виключають, на даний час можливість змінити міру запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який.

Також судом зазначено, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.

При розгляді клопотання судом прийнято до уваги особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, проти життя, передбаченого частиною 2 статті15, частиною 1 статті 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу та міцних соціальних зав`язків не має, враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, суд дійшов висновку про те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, а саме умисному протиправному заподіянні смерті людині, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги те, що відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей, обвинувачений міцних соціальних зав`язків не має, ніде не працює, що додатково свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених пунктами 1,3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1,3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка або вчинити інше кримінальне правопорушення не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, що безпосередньо може вплинути на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 27.02.2023 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: