КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 31 жовтня 2022 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожного окремо, на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Слобода Буринського району Сумської області, громадянин України, з вищою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 1111, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 1111 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене першим заступником керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 24 червня 2022, одночасно визначено заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 300 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного у їх сукупності та прийшов до висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Захисники вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.
Зокрема, зазначають про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні згаданих кримінальних правопорушень. Так, на переконання захисників, сторона обвинувачення не надала слідчому судді жодного доказу, та як наслідок не довела участь ОСОБА_7 , у будь яких діях, направлених на співпрацю або інформаційну діяльність у співпраці з державою агресором, та надання будь якої допомоги державі агресору. При цьому, стороною захисту були надані листи Начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України № 222/844 від 16 травня 2022 року, згідно з яким Буринський міський голова ОСОБА_7 діяв в інтересах координаційного центру при Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України на території міста Буринь та інших населених пунктах Конотопського району Сумської області; в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Р Державної прикордонної служби України, яким повідомляється, що під час дії правового режиму воєнного стану Буринський міський голова ОСОБА_7 , сприяв військовій частині НОМЕР_1 Р Державної прикордонної служби у виконанні окремих оперативно-бойових завдань на території м. Буринь та інших населених пунктів Конотопського району.
Зауважують, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року у справі 758/3375/22 у кримінальному провадженні №0000074 зроблено висновок про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованому правопорушенні, та недоведеність існування ризиків. Наголошують, що вказана ухвала набрала законної сили, а відтак має преюдиціальне значення під час розгляду даного провадження.
Крім того, звертають увагу на те, що в якості доказів обґрунтованості підозри, до клопотання про застсоування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 додано копію рапорту ст. оперуповноваженого в ОВС 2 відділу 1 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України ОСОБА_12 , а також копії протоколів допиту 10 свідків, копія протоколу допиту ще одного свідка було додано в судовому засіданні, однак чинний КПК України не передбачає дослідження слідчим суддею копій протоколів допиту під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а лише визначає про можливість безпосереднього допиту свідка у судовому засіданні, що узгоджується зі статтями 23, 94, 95 КПК. Додатково зазначають, що під час досудового розслідування стороною захисту було проведено відібрання пояснень понад 50 свідків, які в повному обсязі заперечували існування обставин, на яких ґрунтується підозра.
Також зазначають про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зауважують, що їх підзахисний до затримання увесь час перебував на території Буринської громади, після звільнення з-під варти, не змінював місця проживання, не ухилявся від явки до слідчого, прокурора або суду. Просять врахувати дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні трьох дітей та матір похилого віку, має постійне місце проживання та реєстрації, має бездоганну репутацію.
Зазначається в апеляційних скаргах і про те, що з клопотанням про застосування запобіжного заходу звернувся не уповноважений на те прокурор. Так, сторона захисту переконана, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 має бути виділене в окреме провадження та передано за підслідністю до слідчих органів безпеки. Крім того, зважаючи на положення ст. 218 КПК України вважають, що провадження не підслідне правоохоронним органам поліції Подільського району, у тому числі Подільської окружної прокуратури міста Києва територіально, а підслідне правоохоронним органам Сумської області.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 05 квітня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000074, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 1111, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 4362, ч. 2 ст. 28, ч. 6 ст. 1111 КК України.
30 квітня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором, спрямованої на підтримку держави-агресора, її збройних формувань, вчиненими організованою групою, за відсутності ознак державної зради; передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, вчиненими організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 1111, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 1111 КК України.
07 червня 2022 року слідчий слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням з першим заступником керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року клопотання слідчого задоволено.
Таке рішення слідчого судді колегія судді вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також дані про його особу, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 1111, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 1111 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, як уважає колегія суддів, слідчий суддя всупереч доводам апеляційних скарг дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з ймовірно вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 1111, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 1111 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до змісту ст.ст. 177, 183 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, всебічно з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вищевикладеного, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, можливості ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
За таких обставин, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим і прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами провадження.
З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що інші менш суворі запобіжні заходи, не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Даних, які б беззаперечно унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали судового провадження не містять.
Крім того, слідчий суддя правильно визначив розмір застави підозрюваному, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, врахувавши при цьому існуючі ризики та дані про особу підозрюваної у їх сукупності, визначив заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Доводи сторони захисту щодо порушення підслідності у кримінальному провадженні наразі є безпідставними, зважаючи на те, що постановою заступника Генерального прокурора від 07 липня 2022 року підслідність даного кримінального провадження визначено за Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Сумській області.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України, а зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , та даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши розмір застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився, та те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене першим заступником керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 24 червня 2022, одночасно визначено заставу у розмірі 744 300 грн., залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожного окремо, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 758/4054/22 Справа №11-сс/824/2482/2022 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1