Провадження №11-кп/824/2876/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 вересня 2022 року включно з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що вказана ухвала є незаконною та прийнята з прошення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, матеріали справи містять ухвалу суду про обов`язкову участь перекладача у судовому процесі, у зв`язку з незнанням ОСОБА_8 української мови, але всупереч вимогам законодавства, явка перекладача забезпечена не була. Крім того, жодні докази, які б підтверджували наявність його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора щодо необґрунтованості апеляційних вимог, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Правовими приписами ст.331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.185 КК України, яке, у відповідності до положень ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином. Санкція ч.5 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строку від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Обвинувачений усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді питання щодо продовження строку тримання під вартою прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка вказує на те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, слід зазначити наступне.

На даний час в провадженні суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 . Пред`явлене йому обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та на даний час триває судовий розгляд, а питання щодо доведення або не доведення винуватості у їх вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином України та проживає в України, де єдиною державною мовою є українська. Той факт, що в своєму побутовому житті він використовує іншу мову ніж державна, жодним чином не свідчить про її незнання чи нерозуміння. Таким чином, об`єктивних обставин, які б вказували, що обвинувачений в достатній мірі не володіє державною мовою апеляційним судом не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 вересня 2022 року включно з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :