1Справа № 335/6278/22 1-кп/335/362/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження №0000398 від 14.09.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попелак, Новотроїцького району, Херсонської області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, одруженого, маючого на утримання неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді начальника польової лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта, зареєстрованого за адресом АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2022 року за ч.5 ст.407 КК України до покарання у вигляду штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 грн., -

- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2022 № 4 старшого сержанта ОСОБА_5 , прийнятого на військову службу за контрактом строком на три роки та призначеного наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_2 від 14.01.2022 № 6-РС на посаду начальника складу кадру НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони кадру управління НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з 31.01.2022 зараховано в списки особового складу НОМЕР_3 кадр окремого батальйону територіальної оборони та усі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 № 18 старшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду начальника польової лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, старший сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, старший сержант ОСОБА_5 , 03.08.2022, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, будучи зобов`язаним з`явитися на службу, повторно протягом року, не з`явився до військової частини, яка дислокувалася на території АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини до 12.09.2022, а саме до моменту повернення до розташування військової частини.

Таким чином, 03.08.2022 старший сержант ОСОБА_5 , умисно, без поважних причин, повторно протягом року, в умовах воєнного стану, будучи зобов`язаним з`явитися на службу, не з`явився до військової частини та до 12.09.2022 обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

Допитаний в судовому засіданні 02.03.2023 року, обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК визнав повністю.

Суду пояснив, що 02.08.2022 року його безпосереднім командиром ОСОБА_7 , надано звільнення та дозвіл покинути розташування місця несення служби у військовій частині НОМЕР_1 , за адресом АДРЕСА_2 . Звільнення було надане у зв`язку з необхідністю вирішення соціально-побутових питань, терміном до 08 години 03.08.2022 року та 03.08.2022 року о 08 годині він повинен був повернутися до розташування військової частини. Підтверджує, що дійсно у визначений час він до місця несення служби не прибув. Він самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 лише 12.09.2022 року та приступив до виконання своїх обов`язків. Весь час своє відсутності він знаходився на території м. Запоріжжя.

Підтверджує, що командуванням частини з особовим складом неодноразово проводились індивідуальні бесіди, в ході яких було доведено вимоги військових статутів та чинного законодавства України, щодо проходження військової служби, а також роз`яснення про кримінальну відповідальність військовослужбовців за військові злочини, в тому числі і за злочини, передбачені, ст. ст. 407, 408 КК України.

Його відсутність була пов`язана з побоюванням за свою родину, яка перебуває на території окупованої Херсонської області. На початку серпня місяця 2022 року на месенджер «Viber» він отримував дзвінки від невідомого чоловіка, який запитував чи проходить він службу в ЗСУ та погрожував викраденням сина. Він вирішив не знаходитися у військовій частині, щоб вказана особа не дізналася, що він є військовослужбовцем. Пізніше, в кінці серпня місяця 2022 року його мобільний телефон, та належні йому документи було вкрадено. До правоохоронних органів з заявою про викрадення телефону та погроз невідомої особи він не звертався.

Тяжкість наслідків своєї поведінки він усвідомлює та готовий понести покарання. На той момент він вважав, що перебування поза місцем несення служби являється найкращим виходом, але в подальшому зрозумів, що це було неправильним рішенням. Бажає надалі проходити службу у ЗСУ.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК Українивина обвинуваченого у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення також доведена сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо в судовому засіданні, а саме: показаннями свідків, письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так допитаний в судовому засіданні 17.01.2023 року свідок ОСОБА_8 пояснив, що, що займає посаду заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 № 18 старшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду начальника польової лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Йому відомо, що 02.08.2022 року безпосередній командир ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , надав йому звільнення та дозвіл покинути розташування місця несення служби у військовій частині НОМЕР_1 , розташованої на території АДРЕСА_2 визначений час ОСОБА_5 до місця несення служби не прибув, на телефонні дзвінки не відповідав, місце перебування ОСОБА_5 було невідоме. 03.08.2022 він від ОСОБА_7 отримав доповідь за вказаним фактом. Було призначено та проведено службове розслідування. Акт за результатами службового розслідування був направлений у відповідні правоохоронні органи. 12.09.2022 ОСОБА_5 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , до місця несення служби, розташованої на території АДРЕСА_2 та приступив до виконання своїх обов`язків. Свою відсутність у місці несення служби ОСОБА_5 пояснив, що не мав наміру ухилитися від обов`язку несення військової служби, а його відсутність у частині була пов`язана з втратою мобільного телефону та документів, весь час знаходився в м. Запоріжжі.

Допитаний в судовому засіданні 17.01.2023 року свідок ОСОБА_9 , пояснив, що займає посаду начальника групи цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_1 , а також, на нього покладено обов`язки помічника командира військової частини з правової роботи. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 № 18 старшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду начальника польової лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Йому відомо, що 02.08.2022 року безпосередній командир ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , надав йому звільнення та дозвіл покинути розташування місця несення служби у військовій частині НОМЕР_1 , розташованої на території АДРЕСА_2 звільнення ОСОБА_5 було надане у зв`язку з необхідністю вирішення ним його соціально-побутових питань. Звільнення ОСОБА_5 було надане до 08 години 03.08.2022. 03.08.2022 о 08 годині ОСОБА_5 мав повернутися до розташування військової частини, яка на той час дислокувалася на території АДРЕСА_3 визначений час ОСОБА_5 до місця несення служби не прибув, на телефонні дзвінки не відповідав, місце перебування ОСОБА_5 було невідоме. Встановити місце його перебування було неможливе, так як ОСОБА_5 .. 03.08.2022 ОСОБА_7 подано доповідь командуванню військової частини за вказаним фактом. Було призначено та проведено службове розслідування. На момент завершення службового розслідування, а саме 07.08.2022 місце знаходження ОСОБА_5 так встановлено і не було. Акт за результатами службового розслідування був направлений у відповідні правоохоронні органи. Пізніше йому стало відомо, що 12.09.2022 ОСОБА_5 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , до місця несення служби. Ніяких причин відсутності у місці несення служби ОСОБА_5 , особисто йому не повідомляв. Про наявність будь-яких проблем у родини ОСОБА_5 йому не відомо. ОСОБА_5 з питанням про допомогу у вирішенні будь-яких проблем до нього не звертався.

Допитаний в судовому засіданні 17.01.2023 року ОСОБА_10 пояснив, що являється т.в.о. начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_1 , має військове звання лейтенант. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 № 18 старшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду начальника польової лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та під час допиту підтвердив надання 02.08.2022 року безпосереднім командиром ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , звільнення та дозвіл покинути розташування місця несення служби у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з необхідністю вирішення соціально-побутових питань. Також підтвердив, що 03.08.2022 о 08 годині ОСОБА_5 мав повернутися до розташування військової частини, але у визначений час останній до місця несення служби не прибув, на телефонні дзвінки не відповідав, місце перебування ОСОБА_5 було невідоме. Також відомо, що 03.08.2022 ОСОБА_7 подано доповідь командуванню військової частини за вказаним фактом. Було призначено та проведено службове розслідування. На момент завершення службового розслідування, місце знаходження ОСОБА_5 так встановлено і не було. Акт за результатами службового розслідування був направлений у відповідні правоохоронні органи. Також йому відомо, що 12.09.2022 ОСОБА_5 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , до місця несення служби. ОСОБА_5 з питанням про допомогу у вирішенні будь-яких проблем до нього не звертався.

Від допиту свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні 02.03.2023 року, прокурор відмовився і ця відмова прийнята судом.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджується також письмовими доказами сторони обвинувачення, а саме:

Витягом з ЄРДР, номер кримінального провадження 0000398, дата реєстрації 14.09.2022 року, відповідно до короткого викладу обставин 03.08.2022 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_5 не з`явився до місця несення служби, а саме до розташування військової частини НОМЕР_1 та був відсутній в місці несення служби до 12.09.2022 року, в умовах воєнного стану (а.с.50).

Повідомленням заступника командира військової частини НОМЕР_1 в адресу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері південного регіону від 10.09.2022 року №1170 про кримінальне правопорушення, відповідно до якого 03.08.2022 року від командира взводу МТЗ військової частини старшого сержанта ОСОБА_7 стало відомо про не вихід на військову службу (самовільне залишення військової частини) страшим сержантом ОСОБА_5 (а.с.58).

Матеріалами службового розслідування за фактом не виходу на службу без поважних причин в умовах військового стану начальника лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_11 , розпочатого 04.08.2022 року, закінчено 10.08.2022 відповідно до яких, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_12 відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ, затвердженого наказом міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами) та на підставі рапорту від 03.08.2022 №846 командира взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_7 , за наслідками якого за невихід на службу без поважних причин в умовах військового стану 03.08.2022, порушення вимог статутів Збройних Сил України, а саме статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також порушення військової дисципліни, у відповідності до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця військової служби за контрактом, начальника лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_5 , накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» (а.с.59).

Витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.08.2022 року №162 про призначення службового розслідування, відповідно до якого наказано провести службове розслідування стосовно факту відсутності на службі з 03.08.2022 року начальника лазні, взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_5 (а.с.62).

Рапортом командира взводу МТЗ ОСОБА_7 від 03.08.2022 року, відповідно до якого повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 , про те, що 02.08.2022 року був відпущен у звільнення старший сержант ОСОБА_5 , начальник лазні. Вчасно зі звільнення ОСОБА_5 не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с.64).

Витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 року, відповідно до якого старшого сержанта ОСОБА_5 допущено до виконання обов`язків за посадою начальника польової лазні НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони (а.с.70).

Актом службового розслідування яким встановлено, що начальник лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_5 порушує військову дисципліну та нехтує обов`язками військової служби, негативно впливає на морально-психологічний стан військовослужбовців підрозділу (а.с.71).

Контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського і старшинського складу, укладений ОСОБА_5 14.01.2022 року (а.с.78).

Військовим квитком НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 (а.с.81).

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2022 року відповідно до якого ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення ч.5 ст.407 КК України та призначено покарання у вигляду штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 грн..

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується також іншими письмовими доказами, дослідженими судом під час судового розгляду.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази суд вважає достатніми, достовірними, допустимими, належними, послідовними, переконливими, логічними, узгодженими один з одним, отриманими без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та підстав їм не довіряти немає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що його не з`явлення до військової частини у встановлений термін, було пов`язано з побоюванням за свою родину, яка перебуває на території окупованої Херсонської області, і дзвінками невідомої особи, яка запитувала чи проходить він службу в ЗСУ та погрожувала викраденням сина, суд розцінює як намір зменшити ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки до правоохоронних органів з приводу крадіжки телефону та документів він не звертався, керівництво військової частини про вказані події також не повідомляв, тому судом до уваги не приймаються.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України - нез`явлення до військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене повторно протягом року, в умовах воєнного стану.

При визначенні ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання", враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою провину, розкаявся в скоєному, раніше судимий, притягався до дисциплінарної відповідальності за місцем служби, за місцем служби характеризується незадовільно, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України є рецидив злочинів.

На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства з призначенням покарання у межах санкції ч.5 ст.407 КК України.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднати не відбуте покарання призначене вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2022 року у вигляду штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 гривень, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі та штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 гривень.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 гривень, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання - 22.09.2022 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили, залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1