Справа № 461/326/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/72/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 18 січня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України .

Слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 січня 2023 року дане клопотання задоволено, застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 16 березня 2023 року. Визначено ОСОБА_7 розмір застави в сумі 214720 грн.

Слідчий суддя мотивує своє рішення тим, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні та приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Зокрема слідчий суддя зазначає, що в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину, а також для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) дій.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину без застосування насильства та який не спричинив загибель людини, слідчий суддя вважав за можливе призначити останньому заставу.

На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 не підтверджується наведеними у клопотанні та долученими до клопотання доказами.

Вказує, що ОСОБА_7 не здійснював державну реєстрацію права власності на будівлю по АДРЕСА_2 , і норми статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» він не порушував.

Стверджує, що державна реєстрація права власності на будівлю по АДРЕСА_2 за Радою об`єднання профспілок Львівщини була здійснена 27 жовтня 1997 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що було видано Реєстраційне посвідчення № 901 (бланк серії НОМЕР_1 ).

Зазначає, що з цього часу Об`єднанням профспілок Львівщини набуло прав володіти, користуватись та розпоряджатись цим майном. Апелянт зазначає, що дане Реєстраційне посвідчення слідчий до клопотання не долучив, проте, сторона захисту копію цього посвідчення долучила до матеріалів клопотання. А оригінал Реєстраційного посвідчення вилучений органом досудового розслідування, та пред`являвся свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під час їх допиту.

Звертає увагу суду, що до клопотання не долучено жодного документу на підтвердження здійснення ОСОБА_7 реєстраційних дій.

Вказує, що в повідомленні про підозру слідчий покликається на рішення № 236 від 04.06.1992 року Львівської обласної ради «Про обласну комунальну власність», яким Львівська обласна рада віднесла до обласної комунальної власності приміщення на пр. Шевченка, 7. Проте, слідчий зумисне не зазначив в повідомленні про підозру, що згідно ухвали Львівської обласної ради народних депутатів № 24 від 19.10.1994 «Про внесення змін до ухвали Львівської обласної Ради народних депутатів від 4 червня 1992 року № 236 «Про обласну комунальну власність» обласна рада виключила з переліку об`єктів обласної комунальної власності приміщення на пр. Шевченка, 7.

Стверджує, що слідчим суддею не встановлено та не наведено обставин, які свідчать про існування ризиків, а також, не встановлено доказів, які б доводили обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор.

Вважає, що зазначені в ухвалі ризики слідчий суддя жодним чином не обґрунтував, не зазначив обставини, які свідчать про існування цих ризиків, а також не навів доказів, якими ці ризики підтверджуються. Чим порушив вимоги статей 132 та 194 КПК України.

Зазначає, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки (одружений, має двох неповнолітніх дітей, мати - пенсійного віку та інвалід 2 групи). Має постійне місце проживання. Працює на посаді спеціаліста 1 категорії юридичного відділу Солонківської сільської ради, а не на посаді державного реєстратора, як зазначено в підозрі. Позитивно характеризується. За станом здоров`я - з 2011 року має проблеми внаслідок перенесеної травми голови. Зокрема, посттравматична енцефалопатія.

Захисник вважає, що відсутні будь-які обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 про законність ухвали слідчого судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя дотримався вище вказаних вимог Кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000021 внесені відомості за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.4 ст.190, ч.3 ст.365-2 КК України.

17 січня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 365-2 КК України.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 18.01.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 16 березня 2023 року. Визначено ОСОБА_7 розмір застави в сумі 214720 грн.

Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, підтверджується: рапортом прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова; показаннями свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших; матеріалами реєстраційної та інвентаризаційної справи на адміністративний будинок загальною площею 3836,3 кв.м. на АДРЕСА_2 ; висновком будівельно-оціночної експертизи.

Доводи сторони захисту про те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 не підтверджується наведеними у клопотанні та долученими до клопотання доказами, фактично стосуються питань доведеності винуватості та оцінки доказів, яка відповідно до кримінального процесуального закону, відбувається на іншій стадії кримінального провадження, а саме, при ухваленні судового рішення по суті справи.

Оцінка слідчим суддею обґрунтованості підозри здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, а з метою, визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria), слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Водночас, у рішенні по справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom) ЄСПЛ зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зумовлює достатність підстав вважати що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Так, при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею правильно враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на заявника, свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема, характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному. Крім цього, слідчим суддею встановлено, що на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину, тому ОСОБА_7 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також узгоджувати з ними свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення інкримінованого злочину.

Також слідчий суддя належним чином врахував, що підозрюваний може знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність ОСОБА_7 , а також інших осіб до вчиненого кримінального правопорушення, оскільки на даний час органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх речей та документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування.

Враховуючи вище наведені обставини в сукупності із тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Доводи сторони захисту, що зазначені в ухвалі ризики слідчий суддя жодним чином не обґрунтував, не зазначив обставини, які свідчать про існування цих ризиків, а також не навів відповідних доказів, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного та його матеріальний стан, прийшовши до висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 214 720 грн.

Колегією суддів встановлено, що на час апеляційного розгляду визначений ОСОБА_7 розмір застави було внесено на депозитний рахунок суду.

Правових підстав для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного вважає обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із можливістю внесення застави у розмірі 214 720 грн. та покладенням відповідних обов`язків, визначених слідчим суддею.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Ухвала слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 18 січня 2023 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3