Справа № 343/597/17
Провадження № 11-кп/4808/29/23
Категорія ч.3 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,. на вирок Долинського районного суду від 19.09.2022 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середню освіту, що працює лісорубом в ФОП ОСОБА_12 , одруженого, на утриманні якого знаходяться троє неповнолітніх дітей, несудимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 45167,4 грн. відшкодування витрат, пов`язаних з наданням експертних послуг.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Івано-Франківської обласної клінічної лікарні відшкодування витрат на лікування потерпілих від злочину: ОСОБА_13 в сумі 2161,93 грн. та ОСОБА_14 в сумі 4716,23 грн. та стягнуто з нього на користь потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 по 50000 грн. кожній відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, непрацюючого, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, несудимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 286 Кримінального кодексу України в зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні даного злочину та виправдано.

Згідно вироку кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинено за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 10:00 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «КАМАЗ 43101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-10 «Стрий-Чернівці-Мамалига» в напрямку м.Чернівці та проїжджав по вул. Д.Галицького в м.Долина Івано-Франківської області, під`їжджаючи до перехрестя з другорядною дорогою - вул. Чкалова. В цей час у зустрічному напрямку по цій же ділянці дороги за маршрутом «Івано-Франківськ - Трускавець» проїжджав автобус «БАЗ А079.23», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . Маючи об?єктивну можливість виявити автобус, що наближається, водій ОСОБА_7 проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, при виконанні маневру повороту ліворуч на другорядну дорогу перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, в порушення п.16.13 вказаних Правил, не дав дорогу автобусу «БАЗ А079.23», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався прямо по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, виїхав на його смугу руху, де допустив зіткнення з цим транспортним засобом. В результаті зіткнення автомобіля «КАМАЗ 43101» та автобуса «БАЗ А079.23», 2 пасажири останнього: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 загинули, а 4 пасажирів: ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент їх спричинення.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнаний невинуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху передбачених п.1.10, 2.3, 12.3, що призвело до загибелі кількох осіб, а саме, що він ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 10:00 год., керуючи автобусом «БАЗ А079.23» д.н. НОМЕР_2 маршрутом «Івано-Франківськ - Трускавець», на ділянці автодороги Н-10 «Стрий-Чернівці-Мамалига» в напрямку м.Львів проїжджав по вул. Д.Галицького в м.Долина Івано-Франківської області, під`їжджаючи до перехрестя з другорядною дорогою - вул. Чкалова та побачивши автомобіль «КАМАЗ 43101» під керуванням ОСОБА_7 , який почав маневр повороту ліворуч та виїхав на смугу руху його автобуса, чим створив небезпеку для руху, проявив неуважність, своєчасно не вжив заходів для негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого сталося зіткнення автобуса під його керуванням з автомобілем «КАМАЗ 43101» під керуванням ОСОБА_7 . В результаті зіткнення автомобіля «КАМАЗ 43101» та автобуса «БАЗ А079.23», 2 пасажири автобуса: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 загинули, а 4 пасажирів: ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент їх спричинення.

З вироком не погодився прокурор ОСОБА_6 та оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі вказує, що вирок щодо ОСОБА_8 є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не дотримався вимог закону при ухваленні оскаржуваного рішення а саме, не мотивував з яких підстав відкидає всі докази сторони обвинувачення. За таких обставин вважає висновки суду в частині невинуватості обвинуваченого ОСОБА_8 такими, що спростовуються висновками експертів, показаннями свідків та потерпілих. Вважає, що суд безпідставно визнав недопустимими доказами винуватості ОСОБА_8 фактичні дані, які містилися у висновках експертів у низці інженерно-транспортних експертиз, через використання вихідних даних отриманих з показань ОСОБА_8 даних ним в якості свідка.

Крім того вважає що, вирок Долинського районного суду від 19.09.2022 щодо ОСОБА_7 є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що судом при призначенні покарання не в достатній мірі враховано наслідки вчинення кримінального правопорушення, а саме загибель двох осіб, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів. Звертає увагу на те, що судом при призначенні покарання не вмотивовано висновок, щодо наявності підстав для застосування ст. 69 КК України. Також не вмотивовано строк додаткового покарання.

Просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права займати посади строком на 3 роки. Також просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити йому за ч.3 ст.286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Також з вироком суду не погодився захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_11 , та подав апеляційну скаргу. Доводами апеляційної скарги є те, що суд безпідставно виправдав обвинуваченого ОСОБА_8 , не дав оцінки всім доказам сторони обвинувачення, не мотивував своїх висновків, в результаті чого вся відповідальність за наслідки правопорушення лягла на обвинуваченого ОСОБА_21 . Акцентує увагу на тому, що суд оцінюючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 жодним чином не оцінив показання потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_14 і ОСОБА_19 та свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також дані з протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , відповідно до яких водій автобуса ОСОБА_8 рухався з перевищенням допустимої швидкості і не застосував гальмування у момент виникнення небезпеки для руху. Враховуючи що автомобіль «КАМАЗ» рухався дуже повільно, водій ОСОБА_8 мав час для зупинки керованого ним автобуса та уникнення ДТП.

Крім того, суд не повністю врахував обставини, які пом?якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , дані про його особу та інші обставини справи, які дають підстави для його звільнення від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Враховуючи наведене, просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання згідно із вимогами закону, а ОСОБА_7 призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 років обмеження волі та відповідно до ст.75 КК України звільнити від призначеного основного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік. Зменшити вдвічі розмір відшкодування шкоди заподіяної внаслідок злочину з обвинуваченого ОСОБА_7 та розмір відшкодувань судових витрат.

До початку судового засідання від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , надійшло заперечення на апеляційні скарги, де він вказує, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні стороною захисту не доведена, підозра оголошена йому незаконно, а тому відносно нього вірно ухвалено виправдувальний вирок. Просить апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 - без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги захисника.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора в частині посилення відповідальності ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є зокрема невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Частиною 1 ст.411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред?явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При цьому, із ст.94 КПК України вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Однак, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_8 вказаних вимог кримінального процесуального законодавства не дотримався та дійшов передчасного висновку про його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Так, обґрунтовуючи виправдувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції визнав ряд доказів у кримінальному провадженні недопустимими, посилаючись на їх невідповідність вимогам КПК України.

Зокрема суд визнав недопустимими доказами фактичні дані, що містять в протоколах проведення слідчих експериментів від 18.01.2017 (т.2 а.с. 146-148), 01.03.2017 (т.2 а.с. 163-165) та 17.03.2017 (т.2 а.с. 188-193) за участю водія Депутата в якості свідка, та такі що отримані з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, оскільки вони отримані з показань свідка, який надалі був визнаний обвинуваченим у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому суд застосував доктрину "плодів отруєного дерева" та визнав недопустимими доказами фактичні дані що містяться у висновках експертів: транспортно-трасологічної експертизи від 09.02.2017 №6317, авто технічних експертиз від 23.02.2017 №6318 та від 10.03.2017 №1286, інженерно-транспортних експертиз: від 21.03.2017 №4.2-163/17, від 21.03.2017 №4.2-167/17 та від 19.04.2017 №4.2-233/17, транспортно - трасологічної експертизи від 18.05.2018 №1678 та автотехнічної експертизи від 13.07.2018 №1679, комплексних комісійних транспортно-трасологічних та автотехнічних експертиз від 16.07.2019 №353/14578 та від 29.01.2021 №34172/19-52/31665/20-52, експертного дослідження обставин та механізму ДТП за участю автомобіля "Камаз" і автобуса "Еталон" від 19.09.2019, комплексної судової інженерної транспортно-трасологічної та інженерно авто технічної експертизи від 05.08.2022 №15/2/907.

Разом з цим, суд не надав належної оцінки цим висновкам експертиз з точки зору того, чи були використані для таких висновків лише вихідні дані отримані з показань водія Депутата. Також, суд не проаналізував, наскільки вагомими для висновків експертів були ці вихідні дані у порівняні з іншими даними отриманими з інших джерел доказів.

Крім того, в порушення вимог наведених норм процесуального права, суд першої інстанції не дав належної оцінки, як окремо так і у сукупності з іншими доказами, показанням свідків та потерпілих, які зазначали у своїх показаннях, що перед зіткненням транспортних засобів, водій автобусу гальмування не застосовував.

У разі наявності у справі суперечливих доказів, суд мав усунути ці суперечності та мотивувати своє рішення.

За таких обставин, апеляційні доводи щодо передчасного виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 заслуговують на увагу.

Також, на увагу апеляційного суду заслуговують і апеляційні доводи прокурора, щодо відсутності підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Так, згідно змісту ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Як неодноразово зауважував у своїх рішеннях Верховний Суд, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Проте, суд першої інстанції не дотримався вимог наведених норм матеріального права та роз?яснень Верховного Суду, та не зазначив, яким чином дані про особу ОСОБА_21 та наведені у вироку обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Наведені порушення кримінального процесуального законодавства є істотними та такими що тягнуть скасування оскаржуваного вироку.

Окрім іншого, апеляційний суд враховує, що згідно ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, сторони кримінального провадження не заявляли суду апеляційної інстанції клопотань про повторне дослідження обставин та надання доказам іншої правової оцінки, в тому числі сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв?язку для доведення винуватості ОСОБА_8 , а тому апеляційний суд позбавлений можливості дати доказам іншу правову оцінку та ухвалити вирок.

За таких обставин, для повного та всебічного розгляду кримінального провадження апеляційний суд призначає новий його розгляд в суді першої інстанції.

Враховуючи, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 більш м?яке покарання ніж передбачене санкцією ст.286 ч.3 КК України, апеляційний суд не може вирішувати питання про наявність підстав для скасування вироку відповідно до ст.409 ч.2 КПК України.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно безпосередньо дослідити всі доказі щодо всіх обставин справи, усунути суперечності у разі їх наявності, дати доказам належну правову оцінку та проаналізувати їх з дотриманням вимог діючого законодавства. За результатами розгляду справи ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 , задовольнити частково.

Вирок Долинського районного суду від 19.09.2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_7 до 27 квітня 2023 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобі контролю, заборонивши залишати йому постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 год. вечора до 07:00 год. ранку з покладенням на нього обов`язків: прибувати за викликом суду, повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4