УХВАЛА

22 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 344/4187/22

провадження № 51-3560ск22

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 і

встановила:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) із скаргою. Крім того зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій невірно зарахували йому строк відбування призначеного покарання.

При цьому засуджений в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) не зазначає конкретно, які саме рішення суду він оскаржує.

Вказана обставина позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити, чи є оскаржувані судові рішення такими, що можуть бути переглянуті в касаційному порядку відповідно до ст. 424 КПК України, а також визначити, чи подана касаційна скарга у передбачений процесуальним законом строк.

Засудженому ОСОБА_1 також необхідно врахувати та виконати інші вимоги до касаційної скарги, визначені статтею 427 КПК України.

Зокрема, відповідно до пунктів 4 та 5 зазначеної статті у касаційній скарзі необхідно зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, обґрунтувати їх, зазначивши, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений у поданій касаційній скарзі, взагалі не вказує, в чому полягає незаконність вироку апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 420 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для зміни чи скасування касаційним судом ухвали суду апеляційної інстанцій, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України.

Крім цього, згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте у поданій касаційній скарзі засуджений просить зарахувати йому початок строку відбування покарання з моменту його затримання, а саме, з 28 січня

2022 року.

Крім того, висловлюючи незгоду щодо призначеного покарання та прохання про перегляд Судом вироків Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 грудня 2017 року, Івано-Франківського апеляційного суду від 27 січня

2022 року та 22 вересня 2022 року, засуджений водночас до скарги долучає вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

13 липня 2022 року та вирок Івано-Франківського апеляційного суду від

22 вересня 2022 року, стосовно яких жодних вимог в цій скарзі не зазначено. За таких обставин не уявляється можливим визначити, які саме рішення судів, ухвалені щодо ОСОБА_1 , є предметом перевірки судом касаційної інстанції.

Таким чином, у порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга засудженого не містить конкретного прохання до суду касаційної інстанції з огляду на вимоги ст. 436 КПК України, оскільки прохальна частина касаційної скарги засудженого викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Також суд вважає за необхідне, згідно з приписом ст. 20 КПК України, роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від

02 червня 2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).

Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від

2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).

Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.

Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4