В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/939/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000072, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 липня 2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженьця села Дубрівка Іршавської громади Хустського району Закарпатської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні має малолітню (новонароджену дитину) зі слів, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, солдат, перебуває на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України,-
встановив:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , займаючи посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти вказаної військової частини, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, о 21 год. 00 хв. 08.06.2022 без наказу командира самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, та був незаконно відсутній на військовій службі з 21 год. 00 хв. 08.06.2022 по 21.07.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час судового розгляду, фактичні обставини скоєння злочину та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті. Вчинене ним пояснює важким матеріальним становищем у сім`ї, а також тим, що його цивільна дружина на той час була вагітною, та потребувала його допомоги, крім того допомоги потребували його брати і сестри, які знаходяться на його фактичному утриманні. У вчиненому кається, просить суворо не карати, зазначив, що бажає надалі продовжувати військову служби, та захищати свою державу.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.
Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_4 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано як, самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, обставини кримінального провадження, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, щирому розкаянні у вчиненому та активному сприянні розкриттю злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації і проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивну характеристику з місця проживання, наявність на його фактичному утриманні неповнолітніх братів та сестер, що стверджується довідками старости сіл Дубрівка, Мала Розтока, Велика Розтока Іршавської міської ради Закарпатської області та відповідною характеристикою, а також наявність на утриманні малолітньої (новонародженої дитини), яка зі слів обвинуваченого має три тижні і на даний час у відповідному порядку не зареєстрована, через передчасні пологи у її матері. Крім того суд бере до уваги, бажання обвинуваченого, надалі продовжувати службу у ЗСУ та захищати інтереси держави.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом визнається рецидив злочину.

На підставі вищевикладеного суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 статті 407 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого ОСОБА_4 , таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та запобігання вчиненню останнім нових кримінальних правопорушень, а також вважає, що таке покарання у вказаний час воєнного стану буде враховувати і інтереси держави, зокрема у можливості обвинуваченого ОСОБА_4 і надалі проходити військову службу та боронити інтереси своє держави, маючи в наявності відповідний досвід.

Цивільний позов, речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Згідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
У зв`язку з наведеним щодо обвинуваченого ОСОБА_4 слід скасувати обраний запобіжний захід тримання під вартою та звільнити з-під варти в залі судового засідання.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.349, 366-371, 373-376,395, 615 КПК України, суд,-
ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст.76 КК України а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати, звільнити з-під варти в залі судового засідання негайно.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_6