Справа № 645/1072/22
Провадження № 1-кп/645/434/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова клопотання прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

встановив:

24 листопада 2022 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000996 від 04 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2022 року призначено підготовче судове засідання за вищевказаним обвинувальним актом.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2022 року застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 грудня 2022 року, включно.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначила, що підстави обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 обґрунтовуються настанням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, остання може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, ОСОБА_5 , може залишити та змінити своє фактичне місце проживання; незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки підозрюваній під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані свідків, що дає можливість впливати на вказаних учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного прокурор вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, на сьогодні об`єктивно існують та можуть бути реалізовані підозрюваною у разі її перебування не в місцях попереднього ув`язнення, а з урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, даних стосовно особи ОСОБА_5 , відносно обвинуваченої доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та її належну поведінку.

Обвинувачена заперечувала проти задоволення клопотання прокурора просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та підтримував клопотання обвинуваченої.

Прокурор заперечувала проти зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченної.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

З урахуванням вказаного, суд відмічає, що продовження строків тримання під вартою згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 197, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини закріплено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2022 року застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 грудня 2022 року, включно.

Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання обвинуваченим під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час вирішення питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу, а також приймає до уваги, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема правової позиції, викладеній в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», вирішуючи питання щодо можливості застосування інших запобіжних заходів відносно обвинувачених, зважаючи на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків, та приймаючи до уваги відсутність фактичних даних, які свідчать про зміну цих ризиків, суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких або скасування запобіжних заходів.

Таким чином, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченій ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому клопотання обвинуваченої про зміну їй запобіжного заходу з триманням під вартою на домашній арешт, задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, з метою запобігання спробам обвинуваченої ОСОБА_5 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу, вчинення нею нових кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню,з урахуванням особи обвинуваченої, а також враховуючи, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4,5 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає, що є наявними підстави для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому обирає щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Відповідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині

Враховуючи встановлені судом обставини, та наведені ризики, згідно ст. 183 КПК України, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, без визначення суми застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-316,331, 372 КПК України суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченої, щодо зміни запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 січня 2023 року, включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - ОСОБА_6 ОСОБА_7