Справа№ 953/6272/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 10.08.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 12.03.2007 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 215, ч. 1 ст. 309, ст. 198, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 510 гривень; 2) 17.02.2009 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 3) 02.11.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі, 28.07.2014 звільнений умовно-достроково на невідбуту частину 10 місяців 3 дні; 4) 26.03.2015 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 198, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 5) 16.12.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 6) 28.11.2016 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 14.03.2018 звільнений у зв`язку з відбуттям покарання; 7) 08.04.2020 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 15.07.2022 звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,
УСТАНОВИВ:
07 серпня 2022 року близько 18 годині 00 хвилин, більш точний не встановлений, у ОСОБА_3 , який перебував разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 біля кафе «Гриль експрес» за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме - мобільним телефоном, який належить ОСОБА_5 , який ОСОБА_3 помітив під час їх спілкування.
ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, попросив ОСОБА_5 дати його мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9 Model M2004J19G 64Gb», синього кольору для того, щоб зробити відеозапис, таким чином, запевнивши ОСОБА_5 у правдивості та добросовісності своїх дій та доцільності передачі йому вказаного мобільного телефону. У свою чергу ОСОБА_5 , будучи впевненим у добросовісності дій ОСОБА_3 , вважав, що після створення відеозапису, останній поверне йому мобільний телефон, тому добровільно передав йому вищевказаний власний мобільний телефон.
Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, взяв мобільний телефон, на який здійснював відеозапис, та повідомив ОСОБА_5 , що на 10 хвилин відлучиться до вбиральні та після цього поверне вищевказаний мобільний телефон. ОСОБА_3 , не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення мобільного телефону, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №329М від 16 серпня 2022 на суму 5260, 54 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
На підставі ст. 325 КПК України за погодженням із учасниками судового провадження судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого, який надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.
Показання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів експертиз, речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України віднесене за ч. 2 ст.190 КК України - до нетяжкого злочину.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні корисливі кримінальні правопорушення, розлучений, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, розмір заподіяної шкоди, яка на час розгляду справи потерпілому не відшкодована, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, не має доходу, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої вину обставини, визнання обвинуваченим своєї вини, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати стосовно обвинуваченого положення ст. 75 КК України, і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
На думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації..
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.
Речові докази специфікацію до Договорів 1,2 №004220684 від 08.08.2020 зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000535 від 10.08.2022.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_6 витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №329М від 16 серпня 2022 в сумі 566 гривень 31 копійка.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1