Номер провадження: 11-кп/813/1986/22
Справа № 495/4500/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7 .

Потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса матеріали кримінального провадження №40000652 від 17.06.2022 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 вересня 2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, українця, гр-на України, освіта середня, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_7 доручено Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - не обрано.

Згідно вироку в період часу з 09 вересня 2021 по 10 лютого 2022 року, обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, систематично, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з мотивів явної неповаги до існуючих норм спільного проживання в сім`ї, неодноразово вчиняв домашнє насильство, яке виявлялося у психологічному насильстві відносно своєї дружини- потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при наступних обставинах:
Так, 09.09.2021 року о 13 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягають у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого останній були завдані психологічні страждання. Відносно ОСОБА_7 10.09.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області 11 жовтня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 , продовжував свої протиправні дії щодо потерпілої ОСОБА_8 , а саме: 10.01.2022 року о 10:00 годині ,знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року, вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_8 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягають у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого останній були завдані психологічні страждання. Відноснообвинуваченого ОСОБА_7 24.01.2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області 28.01.2022 року обвнуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Надалі обвинувачений ОСОБА_7 , двічи притягнений до адміністративної відповідальності, на шлях виправлення не став, реальних висновків для себе не зробив, продовжив свої протиправні дії по відношенню до ОСОБА_8 . Так, 10.02.2022 року близько 18:00 години обвинувачений ОСОБА_7 , за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_8 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягають у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого останній були завдані психологічні страждання. Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 10.02.2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області 23.03.2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Своїми умисними систематичними діями обвинувачений ОСОБА_7 , вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

На даний вирок прокурором була подана апеляційна скарга, в якій він не оспорюючи вини ОСОБА_7 вважає вказане судове рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 є пенсіонером. Проте суд в порушення вимог ст.61 ч.3 КК України призначив йому покарання у виді обмеження волі. Яке не може бути застосовано до осіб, які досягли пенсійного віку.

Крім того, в резулятивній частині вироку суд зазначив, що ОСОБА_10 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, в той час, як він обвинувачується за ст.126-1 КК України.

Просить вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 вересня 2022 року, відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування покарання ОСОБА_7 звільнити з випробуванням на 1 рік.

На підставі п.1,2 ч.1 смт.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора який підтримав доводи апеляційної скарги, адвоката та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши сторони в судових дебатах де вони залишилися на своїх позиціях, вивчивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.4 ст. 409 КПК України - підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 413 КПК України - неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення ухвалюється іменем України, завдяки чому воно сприймається як воля держави, а вирок, зокрема, визнається засудженим як правова оцінка державою його діяння.
Згідно приписам ст. 3 Конституції України: людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером.

Відповідно до вимог ст.61 ч.3 КК України такий вид покарання, як обмеження волу не може застосовуватися до осіб, які досягли пенсійного віку.
Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , обвинувачується в скоєнні кримінального проступку передбаченого ст.126-1 КК України, а вина його в скоєнні даного кримінального проступку була встановлена і в ході судового засідання. Однак в резулятивній частині вироку суд зазначив, що ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляція прокурорапідлягає задоволенню, а вирок скасуванню в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 вересня 2022 року, відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування покарання ОСОБА_7 звільнити з випробуванням на 1(один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1 смт.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до касаційного суду.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3