Справа № 462/1259/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/922/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 вересня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22 вересня 2022 року задоволено

подання провідного інспектора Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_9 та скасовано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.02.2017р. покарання з випробувальним терміном на 3 роки.

ОСОБА_7 , засудженого вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.02.2017р. за ч.3 ст.190 КК України на 4 роки позбавлення волі, ухвалено направити до місця відбування покарання у порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Не погоджуючись із даної ухвалою захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків, протягом яких вирок щодо нього мав бути виконаний.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Вважає, що відносно ОСОБА_7 слід було застосувати вимоги ст. 80 КК України та звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Зазначає, що місцевий суд не врахував прохання захисника щодо часу проведення судового засідання та не призначив ОСОБА_7 захисника через центр безоплатної правової допомоги, що призвело до розгляд подання щодо ОСОБА_7 без участі його захисника. Вказує, що ОСОБА_7 було засуджено вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.02.2017р. за ч.3 ст.190 КК України, тобто за вчинення тяжкого злочину, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відтак, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.80 КК України перебіг строку давності виконання вироку суду відносно ОСОБА_7 закінчився 29 березня 2022 року. При цьому, захисник вважає, що ОСОБА_7 не є таким, що ухилявся від відбування покарання, оскільки згідно вироку суду від 28.02.2017р. він був звільнений від відбування покарання, тобто ОСОБА_7 не ухилявся від ізоляції та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, оскільки таке рішення стосовно нього не приймалось. Стверджує, що місцевим судом встановлено, що ОСОБА_7 неналежно виконував судове рішення, однак він не ухилявся від відбування покарання, а тому до нього слід застосовувати вимоги ст.80 КК України та звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків протягом яких вирок суду щодо ОСОБА_7 мав бути виконаний.

На апеляційний розгляд засуджений ОСОБА_7 вдруге (05.12.2022р. та 26.12.2022р.) не з`явився, документів поважності причин неявки не надав, через що колегією суддів зроблений висновок про неповажність причин неявки, що не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив вимоги поданої апеляційної скарги з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала щодо засудженого ОСОБА_7 відповідає даній нормі закону.

Згідно ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до положень ст.166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_7 засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28.02.2017р. за ч.3 ст.190 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На підстав ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Даний вирок суду щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 30.03.2017р.

10 січня 2022р. до Залізничного районного суду м.Львова надійшло подання провідного інспектора Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбуття призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 , відповідно до вироку суду.

Місцевий суд, дослідивши вказане подання та матеріали особової справи № 41/2017 на засудженого ОСОБА_7 , встановив, що ОСОБА_7 перебуває на обліку Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області з 03.05.2017р., де ОСОБА_7 10.05.2017р. було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з випробовуванням, правовими наслідками за невиконання покладених судом обов`язків, а також з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме: перший понеділок кожного місяця з 09:00 год. до 18:00 год..

Місцевим судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи призначене за вироком суду покарання з випробуванням, не виконував покладені на нього судом обов`язки та систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення.

Вказане підтверджується даними листка реєстрації, згідно якого засуджений ОСОБА_7 04.09.2017р. не з`явився на планову реєстрацію без поважних причин, за що винесено попередження у виді письмового застереження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У подальшому, засуджений ОСОБА_7 протягом року не з`являвся на планові реєстрації, а саме: 04.03.2019р., 01.04.2019р., 06.05.2019р. 03.06.2019р., 01.07.2019р., 05.08.2019р., 02.09.2019р., 07.10.2019р., 04.11.2019р., 02.12.2019р., 06.01.2020р., 04.02.2020р., хоча йому скеровувалися виклики для встановлення причин неявки на реєстрацію.

Згідно даних доповідної записки провідного інспектора Залізничного РВ філії ДУ засуджений ОСОБА_7 на виклики від 05.03.2019р. та 18.03.2019р. не відреагував, у телефонному режимі повідомив, що хворіє, зобов`язався надати довідку про тимчасову непрацездатність з 4-тої міської поліклініки м. Львова.

Водночас, на запит органу пробації адміністрація КНП «4 МП м. Львова» повідомила, що ОСОБА_7 на амбулаторному обліку у сімейних лікарів вказаної установи не перебуває та декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу у КНП «4МП м. Львова» не укладав. За медичною допомогою з оформлення документів про тимчасову непрацездатність у період з 01.03.2019р. ОСОБА_7 не звертався.

При цьому, згідно матеріалів особової справи із засудженим ОСОБА_7 неодноразово проводились профілактичні бесіди.

21.05.2019р. провідним інспектором Залізничного РВ філії ДУ було проведено розшукові заходи. У відповідь на запит КНП «ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» 30.05.2019р. надала відомості про перебування ОСОБА_7 на обліку у диспансері з січня 2012 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.

03.07.2019р. Залізничним РВ з питань пробації скеровано подання до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів щодо засудженого ОСОБА_7

23.12.2019р. орган пробації отримав інформацію про те, що засуджений ОСОБА_7 оголошений у розшук.

03.11.2021р. засудженого ОСОБА_7 було розшукано та доставлено до Залізничного РВ з питань пробації, цього ж дня останній надав письмове пояснення, у якому повідомив, що у зв`язку із тяжкими сімейними обставинами не проживав за місцем реєстрації, перебував за межами м. Львова у селі.

Крім цього, місцевим судом встановлено, що згідно даних Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 01.11.2017р. за ч.5 ст.122 КУпАП; 20.07.2018р. за ч.1 ст.130 КУпАП; 09.12.2018р. за ч.4 ст.126 КУпАП; 18.10.2018р. за ч.1 ст.126, ч.4 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП; 27.01.2020р. за ч.1 ст.175 КУпАП.

Отже, колегія суддів вважає, що розглядаючи подання органу пробації суд першої інстанції з належною повнотою дослідив та проаналізував подання органу пробації, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 та прийшов до обґрунтованого переконання, що наведені вище обставини, з урахуванням положень ч.2 ст.78 КК України, ч.1 ст.166 КВК України, є підставою для скасування засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно поданої апеляційної скарги, в апеляційному порядку не оспорюються встановлені місцевим судом обставини невиконання засудженим ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків та факт систематичного вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення.

Разом з тим, в апеляційній скарзі захисник вказує, що до ОСОБА_7 слід застосувати положення ст.80 КК України та звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків, протягом яких вирок суду щодо ОСОБА_7 мав бути виконаний. Захисник стверджує, що ОСОБА_7 не вважається таким, що відбував покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28.02.2017р., оскільки був звільнений від відбування такого на підставі ст.75 КК України

Такі апеляційні доводи захисника колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_7 засуджено вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28.02.2017р. за ч.3 ст.190 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Даний вирок суду набрав законної сили 30.03.2017р.

Отже встановлено, що вказаним вироком суду ОСОБА_7 засуджено до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин, а відтак згідно п.3 ч.1 ст.80 КК України строк виконання обвинувального вироку щодо нього становить 5 років, тобто закінчився такий строк 30.03.2022р.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Згідно досліджених місцевим судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 , вирок суду щодо ОСОБА_7 виконувався Залізничним РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, де з 03.05.2017р. засуджений ОСОБА_7 перебував на обліку у зв`язку із відбуванням покарання з випробуванням.

Таким чином, всупереч апеляційним доводам захисника, ОСОБА_7 відповідно до вироку Сихівського районного суду м. Львова від 28.02.2017р. є засудженою особою, яка відбуває покарання з випробуванням.

Як встановлено у ході розгляду справи, засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання з випробуванням, перебував у розшуку за ініціативою органу, який виконував щодо нього вирок суду. Так, 03.07.2019р. Залізничним РВ з питань пробації скеровано подання до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів щодо засудженого ОСОБА_7 23.12.2019р. орган пробації отримав інформацію про те, що засуджений ОСОБА_7 оголошений у розшук. 03.11.2021р. засудженого ОСОБА_7 було розшукано та доставлено до Залізничного РВ.

Таким чином, з урахуванням наведеного, положень п.3 ч.1, ч.3 ст. 80 КК України, строк виконання вироку Сихівського районного суду м. Львова від 28.02.2017р. щодо ОСОБА_7 подвоївся та становить 10 років, тобто такий строк ще не закінчився.

З приводу апеляційних доводів про те, що місцевий суд не врахував прохання захисника щодо часу проведення судового засідання та не призначив ОСОБА_7 захисника через центр безоплатної правової допомоги, що призвело до розгляд подання щодо ОСОБА_7 без участі його захисника, колегія суддів встановила таке.

Подання щодо ОСОБА_7 надійшло на розгляд суду першої інстанції ще 10.01.2022р. Судовий розгляд у даній справі неодноразово відкладався місцевим судом, у тому числі і через неявку засудженого ОСОБА_7 у судові засідання.

16.09.2022р. за клопотанням захисника ОСОБА_6 судовий розгляд справи було відкладено на 12 год. 22.09.2022р. У судове засідання 22.09.2022р. захисник ОСОБА_6 не з`явився.

Згідно технічного звукозапису судового засідання від 22.09.2022р. засуджений ОСОБА_7 хоча і звертав увагу на те, що його захисник просив не призначати дану справу до розгляду 22.09.2022р. до 15 год., однак не просив місцевий суд призначити йому захисника через центр безоплатної правової допомоги та надав пояснення по суті внесеного подання органу пробації. Також у своїх поясненнях, наданих у судовому засіданні місцевого суду 22.09.2022р., ОСОБА_7 зазначив про те, що він є юристом, адвокатом, і йому відомо правові наслідки невиконання покладених судом обов`язків.

При цьому, колегія суддів враховує, що у ході апеляційного розгляду справи взяв участь захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , а відтак право на захист засудженого ОСОБА_7 у межах даного провадження реалізовано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування ухвали місцевого суду щодо засудженого ОСОБА_7 , а тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити в законній силі, оскільки вона є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 вересня 2022 року про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: