У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні від 09 грудня 2022 року № 0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_2 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що відділом детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 09 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України.

В ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4, (поверх 4), на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, було виявлено та вилучено майно, яке 27 грудня 2022 року постановою старшого детектива відділу детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів (на правах Управління) територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області в межах кримінального провадження № 0000002 визнано речовими доказами.

Ураховуючи вищевикладене, з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховання, псування, знищення та відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 02 січня 2023 року для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 та передано відповідні матеріали.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам статей 170, 171 КПК України.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з матеріалів зазначеного клопотання слідчим управлінням відділом детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 09 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що служба таксі «ОАЗІС ПАРК», яку організували на території м. Києва гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в період з 2021 року по теперішній час, використовуючи реквізити підконтрольних їм підприємств ТОВ «ОКСІ РЕНТ» (код ЄДР 43400158), ТОВ «ОКСІ ТАКСІ» (код ЄДР 40300986), ТОВ «ОАЗІС ПАРК» (код ЄДР 44369067) та інших, надаючи послуги щодо перевезення пасажирів не відобразили отримані готівкові кошти в бухгалтерській та податковій звітності, які в подальшому передають підприємствам реального сектору економіки, з метою безпідставного формування штучного податкового кредиту та переведення для них безготівкових коштів у готівку тим самим, ухилились від сплати податків на суму понад 9 млн грн, що призвело до фактичного не надходження до бюджету держави коштів в особливо великих розмірах.

У клопотанні вказано про те, що під час обшуку за місцезнаходженням офісних приміщень ТОВ «ОАЗІС ПАРК», а саме за адресою: м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4, (поверх 4) було виявлено та вилучено документи, предметі та речі, які, на думку органу досудового розслідування, містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, перелік яких зазначений у протоколі обшуку від 26 грудня 2022 року (а. с. 68).

Постановою старшого детектива відділу детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів (на правах Управління) територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , вилучені під час обшуку за адресою: м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4, (поверх 4), документи, предметі та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000002 від 09 грудня 2022 року.

Однак, у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 171 КПК України, у клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна з огляду на те, що метою його застосування є збереження речових доказів, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також не обґрунтовано на підтвердження яких фактів та обставин воно слугуватиме речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

При цьому, сама постанова про визнання речовими доказами, виходячи з її змісту є формальною. В ній взагалі не зазначено, чому сторона обвинувачення вирішила, що це майно відповідає критеріям, передбаченим статті 98 КПК України. Які саме відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, містять вилучені під час обшуку предмети, які визнані речовими доказами і на які прокурор просить накласти арешт. Текст постанови містить виключно перелік вилученого під час різних обшуків майна.

Крім того, згідно з частинами першою, другою статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Правовий аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що питання про арешт тимчасово вилученого майна має розглядатись з обов`язковим повідомленням власника відповідного майна.

Проте, наразі клопотання про арешт майна не містить відповідних відомостей, що унеможливлює призначення відповідного клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог статті 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його прокурору на підставі частини третьої статті 173 КПК України для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні від 09 грудня 2022 року № 0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали прокурором для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1