Справа № 307/1343/22
Провадження №1-кп/307/104/22
УХВАЛА

09 листопада 2022 року Тячівський районний суд Закарпатської області, в особі головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисниці ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, в режимі відеоконференції з УВП № 9, кримінальне провадження за № 0000170, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Тячівського районного суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
У зв`язку з відкладенням судового засідання прокурор просить продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на 60 днів, так як відсутні обставини, які б свідчили про зменшення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Представник потерпілої клопотання прокурора підтримав.
Захисниця ОСОБА_4 заперечує щодо продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики на які посилається прокурор відсутні. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно із позицією Європейського суду при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке може бути призначено в результаті засудження.
Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Тому існують ризики, що він може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілу та/чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Беручи до уваги наведене суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись стст. 177, 178, 183, 194, 200, 369 КПК України суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжити до 24.00 год. 07 січня 2023 року.
У задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала підлягає виконанню негайно та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1