ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/7111/17 Номер провадження 11-кп/814/1066/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 - захисника в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000867 від 03.11.2015, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 382, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинувачених:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 05 листопада 2022 року включно.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 05 листопада 2022 року включно.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 05 листопада 2022 року включно.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 05 листопада 2022 року включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд врахував дані про особу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, та прийшов до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 - захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_14 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні ОСОБА_11 та ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді триманням під вартою.

Посилається, що місцевим судом було порушено право обвинувачених на захист, на заявлення відводу складу суду та постановлено завідомо неправосудне рішення.

Вказує, що клопотання прокурора не обґрунтоване жодним доказом та суд визначаючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не міг послатись на будь-який доказ.

Також зазначає, що місцевим судом залишено поза увагою, що усі проведені процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення у кримінальному провадженні № 0000867 є незаконними та недопустимими, оскільки проводились без процесуального керівництва з боку прокурора, так як у кримінальному провадженні до 13.02.2017 не призначався процесуальний керівник - прокурор, визначений за передбаченою КПК України процедурою, у зв`язку з чим вважає, що усі зібрані під час досудового розслідування з 03.11.2015 і до 13.02.2017 докази, є недопустимими.

Крім того зазначає, що на момент розгляду клопотання прокурора обвинувачені із врахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України відбули покарання у виді позбавлення волі понад одинадцять років та чотири місяці.

Вказує, що місцевим судом не взято до уваги, що ОСОБА_11 та ОСОБА_13 є учасниками бойових дій та у зв`язку із веденням воєнного стану на території України, виявили бажання стати на захист Батьківщини.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що у клопотанні прокурором не доведені обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України та не доведені ризики, жодного доказу, які б підтверджували існування чи продовження існування ризиків, на які посилається прокурор, в ухвалі не вказано.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_10 , у період з 11.01.2017 по теперішній час, а обвинувачений ОСОБА_12 з 14.01.2017 по теперішній час утримуються в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Строк перебування під вартою становить більше 5 років та 8 місяців, що по суті вже є відбуванням покарання за злочини, винуватість в яких ще не доведено, у зв`язку з чим вважає, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на сьогодні відбули більше 11 років,що більше половини санкції найтяжчої інкримінованих обвинуваченим статей КК України.

Крім того вказує, що місцевим судом не взято до уваги, що ОСОБА_10 має місця мешкання в Харківській області за адресою: АДРЕСА_1 , також має дружину, трьох дітей, а ОСОБА_12 має місця мешкання в Харківській області за адресою: АДРЕСА_2 , має батьків, дружину, дітей, що свідчить про існування міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисники та обвинувачені підтримали апеляційні скарги, подані в інтересах останніх та просили їх задовольнити з наведених у них підстав. Додатково обвинувачений ОСОБА_11 вказав на порушення судом вимог КПК через відмову зачитати йому його права. Прокурор заперечив проти доводів апеляційних скарг, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000867 від 03.11.2015, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 382, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

08.09.2022 ухвалою Київського районного суду м. Полтави клопотання прокурора задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_9 - захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, повернутися до протиправної діяльності з огляду на вчинення ними в складі злочинної організації тяжких та особливо тяжких злочинів в тому числі корисливої спрямованості, що також свідчить на користь їх суспільної небезпечності, а також впливати на свідків і потерпілих.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційних скаргах доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченим повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Доводи захисника ОСОБА_9 про порушення прав обвинувачених на захист, на заявлення відводу складу суду та щодо постановлення завідомо неправосудного рішення, в апеляційній скарзі не розкриті та належним чином не обґрунтовані, а тому є неспроможними.

Більш того, відповідно до журналу судового засідання всім обвинуваченим та захисникам було роз`яснено право відводу складу суду, та у подальшому було відмовлено у задоволенні заяв про відвід головуючій судді. Вимога обвинувачених зачитувати їм всі їхні права не ґрунтується на положеннях КПК України, де у ст. 345 КПК зазначено про обов`язок судового розпорядника вручити обвинуваченим пам`ятку про їхні права і обов`язки, що і було зроблено у суді першої інстанції.

Захисник також зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, обвинувачені виявили бажання стати на захист Батьківщини.

Проте, враховуючи інкриміновані ОСОБА_11 та ОСОБА_13 злочини, зокрема участь у злочинній організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, участь у злочинах, вчинюваних такою організаціє, в тому числі і корисливої спрямованості із застосуванням насильства, які свідчать про їх підвищену суспільну небезпечність, залучення їх для протидії збройній агресії РФ є вкрай сумнівним, що також випливає з положень ч. 1 ст. 616 КПК України.

Щодо надання оцінки тому, що усі проведені процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення по кримінальному провадженню № 0000867 є незаконними та недопустимими, оскільки проводились без процесуального керівництва з боку прокурора, то така оцінка виходить за межі розгляду питання про продовження запобіжного заходу та вирішується за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, помилковими є і посилання захисників на положення ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 24.12.2015), оскільки ч. 5 ст. 72 КК України (ред. Закону України від 26.11.2015 року № 838-VII) може бути застосована до особи стосовно якої ухвалено обвинувальний вирок та призначено відповідне покарання.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення районного суду не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Поміж тим, хоча колегія суддів і погоджується що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку є необхідним, однак вважає слушними доводи сторони захисту щодо тривалого тримання під вартою обвинувачених та рекомендує районному суду вжити заходів з метою здійснення оперативного, об`єктивного розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , в розумні строки.

Враховуючи наведене, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 - захисника в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 08 вересня 2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4