КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підозрювана ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2022задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , та накладено арешт на грошові кошти, а саме на: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 295 штук; купюри номіналом 50 доларів США в кількості 10 штук; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука; купюра номіналом 10 доларів США в кількості 1 штука, в загальній кількості 30 030 (тридцять тисяч тридцять) доларів США, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 (суміжна), та на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказувала на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а клопотання слідчого подано з порушеннями вимог ст. 171 КПК України.

________________________________________________________________________________

Справа № 752/5894/22 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/218/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

На переконання апелянта, органом досудового розслідування не доведено необхідності накладення арешту на майно.

Апелянт вказувала на те, що захисники ОСОБА_7 неодноразово зверталися до органу досудового розслідування з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна або надання підстав для його утримання, однак змогли лише 01.12.2022 отримати у приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва копію оскаржуваної ухвали.

У доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні докази того, що грошові кошти, які виявлені та вилучені під час обшуку 04.06.2022, є речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, зокрема є об`єктом кримінального правопорушення, набуті кримінальним шляхом, зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, в порушення вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника і третіх осіб.

Крім того, слідчий суддя безпідставно задовольнив клопотання слідчого про розгляд його клопотання без участі підозрюваної та її захисника, чим порушив право на захист та фактично позбавив сторону захисту можливості надати пояснення щодо походження вилучених коштів.

Твердження слідчого про можливе відчуження підозрюваною ОСОБА_7 спірного майна, є безпідставним, оскільки майно вилучене та перебуває у органу досудового розслідування.

Апелянт зазначала, що спірні грошові кошти на момент приходу поліції знаходились у квартирі ОСОБА_7 у відкритому доступі, а саме лежали на столі. Остання їх не намагалася сховати.

Також апелянт звертала увагу на життєву необхідність ОСОБА_7 у вилучених грошових коштах, зокрема протягом двох останніх років у неї діагностується захворювання щитовидної залози а саме: «Багатовузловий зоб 2 ступеню з тиреотоксикозом, середньої важкості, рецидивуючий», що потребує хірургічного втручання по повному видаленню щитовидної залози.

Зазначений діагноз та рекомендації хірургічного лікування підтверджується медичними висновками, на підставі проведених досліджень стану здоров`я ОСОБА_7 та результатів аналізів, у тому числі останнім консультаційним висновком ендокринолога професора ОСОБА_12 від 19.09.2022 та інших спеціалістів в анамнезі, потребує невідкладного хірургічного лікування (видалення пухлини).

Операція неодноразово відкладалась через відсутність коштів на проведення операції, дорогих ліків та довгий післяопераційний реабілітаційний період, короновірусної епідемії, а в подальшому - російської військової агресії.

Станом на день подання апеляційної скарги лікарі наполегливо рекомендували видалити пухлину хірургічним шляхом до кінця 2022 року, щоб виключити її розвиток.

Крім того, на утриманні ОСОБА_7 знаходиться її матір ОСОБА_13 , 1944 року народження, яка також потребує невідкладної операції.

01.06.2022 ОСОБА_7 у друга сім`ї ОСОБА_8 запозичено кошти для проведення її операції та лікування її матері.

Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги те, що у даному провадженні вже накладено арешт на 2 квартири підозрюваної, зокрема АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

07.12.2022 надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , в якій вона просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та зобов`язати старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 або іншу уповноважену особу повернути ОСОБА_8 , як власнику майна, грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, вилучені під час проведення невідкладного обшуку 04.06.2022 за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі захисник виклала аналогічні доводи до апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , а також вказувала на те, що 01.06.2022 ОСОБА_8 надано позику ОСОБА_7 у розмірі 30000 доларів США строком на один рік, зокрема для можливості проведення операції по видаленню щитовидної залози, проведення післяопераційної реабілітації та лікування її мами, що підтверджується розпискою ОСОБА_7 про повернення коштів до 01.06.2023.

Вищезазначені кошти є особистими заощадженнями ОСОБА_8 , оскільки він є військовим пенсіонером, підполковником запасу, має високу пенсію, до того ж довгий час працював викладачем у вищих навчальних закладах.

Також апелянт зазначала, що лікування ОСОБА_7 та її матері відкладається через брак коштів у сім`ї.

Крім того, захисник звертала увагу на те, що вона в інтересах ОСОБА_8 отримала копію оскаржуваної 01.12.2022 в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва.

Прокурор та ОСОБА_8 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку підозрюваної ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутності прокурора та ОСОБА_8 , колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Заслухавши думку підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_5 , думку захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_5 , а також ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 . Дані про вручення вказаним особам копії оскаржуваної ухвали у матеріалах провадження відсутні.

Як зазначили захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , копію ухвали слідчого судді вони отримали 01.12.2022, тоді як захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу 06.12.2022, а захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 - 05.12.2022, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000186 від 10.05.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000186, 10.05.2022 до реєстру внесено відомості за фактом організації незаконного переправлення осіб з числа чоловіків призивного віку через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску за грошову винагороду у розмірі від 5500 до 7500 доларів США, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 332 КК України.

10.05.2022 до реєстру внесено відомості за фактом незаконного виготовлення довідок встановленого зразка для вільного переміщення під час комендантської години по місту Києву, документів щодо належності до благодійних організацій для переплавлення осіб через державний кордон України та перевезення матеріальних цінностей під виглядом благодійної (гуманітарної) допомоги за грошову винагороду у розмірі 600 доларів США, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 358 КК України.

03.06.2022 до реєстру внесено відомості про те, що в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000186, було встановлено факт отримання грошових коштів на території міста Києва особою ОСОБА_14 за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням засобів для такого переправлення, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно даних долучених до клопотання матеріалів, зокрема протоколу невідкладеного обшуку від 04.06.2022, складеного слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_15 , цього ж дня в період з 03 год. 50 хв. до 05. год. 12 хв. проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме в квартирі АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено майно, у тому числі грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 295 штук; купюри номіналом 50 доларів США в кількості 10 штук; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука; купюра номіналом 10 доларів США в кількості 1 штука, в загальній кількості 30 030 доларів США.

04.06.2022 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 від 04.06.2022 визнано в якості речових доказів та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000186 від 10.05.2022 майно, у тому числі грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 295 штук; купюри номіналом 50 доларів США в кількості 10 штук; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука; купюра номіналом 10 доларів США в кількості 1 штука, в загальній кількості 30 030 доларів США.

23.08.2023 о 11 год. 20 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29.08.2022 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 10.05.2022 до 6 місяців, тобто до 04.12.2022 включно.

21.09.2022 старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , в якому просив накласти арешт на грошові кошти з метою забезпечення подальшого додаткового виду покарання у виді конфіскації майна, а саме на: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 295 штук; купюри номіналом 50 доларів США в кількості 10 штук; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука; купюра номіналом 10 доларів США в кількості 1 штука, в загальній кількості 30 030 доларів США, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 (суміжна), та на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2022 задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на грошові кошти, а саме на: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 295 штук; купюри номіналом 50 доларів США в кількості 10 штук; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука; купюра номіналом 10 доларів США в кількості 1 штука, в загальній кількості 30 030 доларів США, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 (суміжна), та на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_7 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані належним чином.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали судового провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Як убачається із доданих до клопотання слідчого матеріалів, грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 доларів США в кількості 295 штук; купюри номіналом 50 доларів США в кількості 10 штук; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука; купюра номіналом 10 доларів США в кількості 1 штука, в загальній кількості 30 030 доларів США, вилучено 04.06.2022 за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 (суміжна), що дає підстави вважати, що зазначені грошові кошти належать саме підозрюваній ОСОБА_7 .

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказані грошові кошти з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи зникнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти, а саме на: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 295 штук; купюри номіналом 50 доларів США в кількості 10 штук; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука; купюра номіналом 10 доларів США в кількості 1 штука, в загальній кількості 30 030 доларів США, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 (суміжна), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у випадку визнання ОСОБА_7 винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та призначення їй покарання у виді конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Твердження апелянтів про те, що у доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні докази відповідності вилучених грошових коштів критеріям речових доказів, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт на грошові кошти у даному судовому провадженні накладено саме з метою можливості конфіскації майна як виду покарання, яка є самостійною підставою для арешту майна згідно п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України, та не вимагає відповідності вилученого майна ознакам речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчий суддя не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника і третіх осіб, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 про те, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без повідомлення та участі ОСОБА_7 та її захисника, не можуть бути безумною підставою для скасування ухвали слідчого судді з огляду на положення ст. 172 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Посилання апелянтів на те, що грошові кошти на момент приходу поліції знаходились у квартирі ОСОБА_7 у відкритому доступі, а саме лежали на столі, а також про те, що остання їх не намагалася сховати, не спростовують правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту у даному судовому провадженні вилучених грошових коштів.

Доводи апеляційних скарг про те, що вилучені грошові кошти призначалися на лікування ОСОБА_7 та її матері ОСОБА_13 , 1944 року народження, та були взяті у позику 01.06.2022 у ОСОБА_8 строком на 1 рік, не спростовують висновків слідчого судді, викладених у оскарженій ухвалі та не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Твердження захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 про те, що у даному провадженні вже накладено арешт на 2 квартири підозрюваної, зокрема АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , не впливає на правильність висновків слідчого судді, оскільки вказане судове рішення не є предметом апеляційного перегляду у даному судовому засіданні.

Інші зазначені в апеляційних скаргах доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3