ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження №0000271 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хрустальне Луганської області , громадянина України, із вищою освітою, працюючого, не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в скоєні злочину передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,-

встановив:

18.01.2002 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації ГУ економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , відповідно до якого 5 членів сім`ї ОСОБА_8 отримали право спільної часткової власності по 1/5 частини на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 69,7 кв.м. Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 18.01.2002 №317.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2007 у вказаних 5 осіб зазначену квартиру придбав ОСОБА_9 . Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі під №854. Після чого цей договір зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майна 05.03.2007, про що наявна відміткана договорі (відповідні відомості внесені під реєстраційним номером 1130, про що видано витяг № 13781129).

В подальшому ОСОБА_9 провів реконструкцію вказаної квартири під нежитлові приміщення магазину непродовольчих товарів та офісу та рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20.08.2007 по справі №2-6632/07р. визнано право власності на вказані приміщення за ОСОБА_9 .

На підставі вказаного рішення суду внесені відомості в Реєстр прав власності на нерухоме майна 21.09.2007 під реєстраційним номером 7101130 (витяг №16021883).

Після цього, 22.10.2007 ОСОБА_9 подарував вказані приміщення своєму батькові ОСОБА_11 (договір дарування посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 , зареєстрований за №8355).

Таким чином, з 22.10.2007 до теперішнього часу ОСОБА_11 є власником зазначених нежитлових приміщень, які створено шляхом реконструкції квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

На початку 2018 року ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою та в групі з невстановленими особами (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), дізнавшись, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 була реконструйована під нежитлові приміщення та переслідуючи в подальшому корисливі мотиви, з метою отримання незаконної матеріальної вигоди, в цілях особистого збагачення, вирішили заволодіти чужим майном, а саме із використанням недостовірних та підроблених документів провести реєстрацію вказаної квартири як об`єкт житлового фонду, після чого продати будь-якій особі як існуючу житлову квартиру, достовірно знаючи, що вона на праві власності належить ОСОБА_11 як об`єкт нерухомості нежитлового фонду.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, невстановленими особами були виготовлені недійсні та підробні свідоцтво про право власності на житло 26.03.1996 № НОМЕР_2 та довідку КП «Харківське міське БТІ» від 16.05.2018 №1028953, відповідно до яких ОСОБА_7 був власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, невстановленими особами було підшукано покупця на вказану квартиру, яким виявився ОСОБА_13 і якому була запропонована ціна за квартиру нижче ринкової.

Після чого, ОСОБА_7 та невстановленими особами (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), ОСОБА_13 був введений в оману відносно того, що квартира АДРЕСА_3 відноситься до житлового фонду та її реальним власником є ОСОБА_7 , 16.05.2018 перебуваючи у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_13 надавши при цьому недійсні і підроблені свідоцтво про право власності на житло 26.03.1996 № НОМЕР_2 та довідку КП «Харківське міське БТІ» від 16.05.2018 №1028953, отримавши в оплату від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 31 500,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.05.2018 року складало 825615 гривень.

Після вчинення вказаних неправомірних дій ОСОБА_7 , який нібито продав житлову квартиру ОСОБА_13 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , як на об`єкт житлового фонду та яка реально перебувала у власності ОСОБА_11 як об`єкт нежитлового фонду, було зареєстроване за ОСОБА_13 .

В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 та невстановленими особами (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), потерпілому ОСОБА_13 завдано матеріальної шкоди в особливо великих розмірах, а саме: 825615 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Будучи допитаним під час судового розгляду ОСОБА_7 зазначив, що у нього був учень ОСОБА_15 . Якось ОСОБА_16 приїхав до нього із незнайомим чоловіком вірменської національності якого звали ОСОБА_17 , мешкає в м. Лозова вул. Червона. Вони попросили його оформити на себе земельну ділянку, яка дісталася ОСОБА_18 , щоб останній не втратив субсидію. Він надав їм копію свого паспорту та ідентифікаційного коду. Вони поїхали у ОСОБА_19 на пл.. Конституції, там був раніше не відомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_20 . Поки вони сиділи у кафе ОСОБА_20 на вулиці зустрівся із жінкою, яка принесла документи, після чого повідомили, що на нього оформили квартиру, із земельною ділянкою не вийшло. 16.05.2018року о 12.00 ОСОБА_20 повіз його до нотаріуса ОСОБА_21 на вул. Сумській, там був потерпілий з жінкою, ОСОБА_22 , жінка на ім`я ОСОБА_23 . Він у нотаріуса підписав договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпілий надав кошти в сумі 31500 доларів США, гроші забрав ОСОБА_20 . Він грошей не брав, квартиру не бачив, потім ОСОБА_17 дав йому 400 доларів США. Що квартира йому не належить розумів. По документам квартира була оформлена з 1996 року на нього, яким чином так сталось він не запитував, власником цієї квартири ніколи не був. Оформленням займались ОСОБА_23 та ОСОБА_22 .

Вина обвинуваченого підтверджується дослідженим судом належними та допустимими доказами.

Заявою ОСОБА_13 до прокуратури відповідно до якої він повідомляє , що 16.05.2018р. він на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом придбав квартиру за АДРЕСА_5 , однак в подальшому дізнався, що квартира належить не тій особі яка її продала та зрозумів, що його обдурили (т.1 а.с.186-188)

Показаннями потерпілого ОСОБА_13 , відповідно до яких він працює у ОСОБА_24 економістом. 16.05.2018року по обіді було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до якого він придбав у Книжки вказану квартиру. При підписанні цього договору вважав, що власником квартири є ОСОБА_25 . ОСОБА_26 працював разом із ним охоронцем у ломбарді. Пошуком квартири займався ОСОБА_27 , він йому довіряв. ОСОБА_27 все підготував. Він приїхав до нотаріуса ОСОБА_21 з грошима, документи на квартиру не перевіряв, довірив перевірку нотаріусу. При укладанні договору були ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , його дружина, ОСОБА_25 та чоловік на ім`я ОСОБА_20 . Документів на квартиру він не бачив, йому лише надали виписку з реєстру прав власності та завірені нотаріально документи щодо придбання квартири. Квартиру також не оглядав. Він у нотаріуса надав грошові кошти в сумі 31500 доларів США. Гроші рахував ОСОБА_27 , а ОСОБА_20 забрав їх. Ключі пообіцяли через тиждень однак не надали. Тому він поїхав за адресою квартири, на дверях був написаний мобільний телефон по якому він зателефонував та познайомився із ОСОБА_28 який сказав, що він є власником цієї квартири. У вересні 2018 року він викликав поліцію та «медвежатників», вони відкрили замок і він потрапив у середину квартири, квартира була житлова, там був вихід на вулицю, але він був закладений. Кравець звинуватив його як організатора, після чого він написав заяву про злочин. Вважає винними ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . Кватира рахується за ним, на неї накладено арешт. Кватиру хотів купити для дочки. Умовою купівлі було щоб найближчий час квартиру не продавати. Нотаріус давала читати договір, ОСОБА_25 та він договір читали. Книжка жодних заперечень при укладанні договору не висловлював. ОСОБА_31 сказав, що фактичний власник квартири ОСОБА_20 , а на ОСОБА_25 вона просто оформлена. В договорі ціна квартири зазначена як 35 000 доларів США, однак він надав 31500 доларів за те, що не буде продавати її найближчий час, а потім її куплять за 35000 доларів. Хотів заробити на цій угоді.

Показаннями свідка ОСОБА_32 , згідно яких він з потерпілим товаришували та працювали на одній роботі. Він познайомив потерпілого зі своє кумою ОСОБА_33 , яка працювала ріелтором, щоб вона допомогла знайти квартиру, сказала, що цю квартиру хочуть закласти. Книжку бачив один раз при укладанні договору у нотаріуса. Був присутній при продажу квартири на АДРЕСА_6 . Зазначена квартира належала нібито ОСОБА_34 та він її продавав ОСОБА_35 . Оформлювали договір у нотаріуса на перехресті вул. Сумська та ОСОБА_36 . Він привіз ОСОБА_29 до нотаріуса. При угоді був ОСОБА_37 , ОСОБА_38 . Гірман за квартиру надав 31500 доларів США, умовою договору був залог з подальшим викупом квартири. За договором продавали за 35000 доларів, а фактично потерпілим було надано 31500 доларів. Книжка гроші не рахував. Потім з`ясувалося, що квартира ОСОБА_34 не належала. Нотаріусу були надані всі документи, він їх перевіряв. Потерпілому ОСОБА_37 обіцяв ключі віддати через місяць, але не віддав. Потерпілий разом із ним та ОСОБА_33 поїхали за адресою квартири, на дверях якої був написаний телефон та потерпілий зателефонував за цим номером і з`ясував, що квартира належить ОСОБА_28 .

Показаннями свідка ОСОБА_39 , відповідно до яких вона до декретної відпустки працювала ріелтором . Їй зателефонувала знайома спитала, чи не має у неї покупців на квартиру, її брат ОСОБА_40 продає квартиру. Потім через деякий час про наявність дешевої квартири у неї спитав її кум ОСОБА_26 . Вона організувала зустріч між сторонами бажаючими здійснити купівлю-продаж це була квартира на першому поверсі по АДРЕСА_6 . Також вона рекомендувала нотаріуса ОСОБА_21 для оформлення угоди. Спочатку їй скинули фотографії документів на телефон для перевірки, які вона переслала нотаріусу ОСОБА_21 . В документах був зазначений власник ОСОБА_25 . Нотаріус повідомила, що потрібна довідка з БТІ щодо власника квартири. Через декілька днів довідка була та нотаріус призначила дату укладання угоди. Вона була присутня під час укладання угоди у нотаріуса, там був ОСОБА_40 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 із племінником ОСОБА_41 (так останній представився) та покупець ОСОБА_42 . Угода була підписна. ОСОБА_43 передав грошові кошти ОСОБА_34 , останній їх перерахував, потім передав ОСОБА_44 , той також перерахував. Потім хто остаточно забрав гроші вона не бачила. Квартира продавалась за умови викупу через три місці, однак продавці перестали виходити на зв`язок . Вона разом із ОСОБА_27 та ОСОБА_45 поїхали до квартири , потрапили до під`їзду, на дверях квартири був написаний телефон. Гірман зателефонував за вказаним телефоном та з`ясував, що власником квартири яку йому продали є інша особа. Квартиру продали за 31500 дол. США

Згідно копії інвентаризаційної справи №274760 на квартиру АДРЕСА_3 , вбачається , що зазначена квартира була приватизована ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 по 1/5 частці на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації №317 від 08.01.2002р. та в підтвердження права власності видане свідоцтво № НОМЕР_1 від 18.01.2002р., також право власності на вказаних осіб було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

В подальшому ОСОБА_51 помер, після його смерті на підстав свідоцтва про право на спадщину за законом його 1/5 частку квартири успадкувала дружина ОСОБА_47 та зареєструвала своє право в реєстрі права власності на нерухоме майно.

02.03.2007р. ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 продали квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

Своє право власності на квартиру ОСОБА_9 05.03.2007р. зареєстрував в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Дзержинського суду м.Харкова від 20.08.2007р. по цивільній справі №2-6632/07 було визнано за ОСОБА_9 право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_3 , в магазин непродавлених товарів, а саме нежитлові приміщення першого поверху №111-1, 111-2. 111-3, 111-4, 111-5, 111-6, 111-7, 111-8, 111-9, 111-10, 111-11 в літері А-9. Зобов`язано КП «Харківське міське БТІ» зареєструвати право власності на вказані нежитлові приміщення.

21.09.2007р. на вказані нежитлові приміщення по АДРЕСА_6 зареєстровано право власності за ОСОБА_9

22.10.2007р. ОСОБА_9 , на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, подарував своєму батьку ОСОБА_11 нежитлові приміщення 1-ого поверху №111-1-:-111-11 в літ. «А-9» , розташовані за адресою: АДРЕСА_6 .

08.11.2007р. право власності за ОСОБА_11 було зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно . (т.2 а.с.1-106)

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 16.05.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 . ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_13 придбав квартиру АДРЕСА_3 .

Так у договір зазначено, що квартира належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 26.03.1996р. за №7-96-57163. Продаж квартири вчинено за суму 910000 грн., еквівалент 35000 дол.США.

Під час укладання та посвідчення нотаріусом вказаного договору були використані: заява ОСОБА_7 , свідоцтво про право власності на житло від 26.03.1996р. №7-96-57163 видане Харківським міським центром приватизації житлового фонду, де зазначено, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_7 , довідка КП «Харківське міське БТІ» від 16.05.2018р. №1028953 де зазначено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва від 26.03.1996р. №7-96-57163 , інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.2018р., довідка з місця проживання де зазначено, що відсутність зареєстрованих осіб у кв. АДРЕСА_3 , заява дружини покупця - ОСОБА_52 та копії паспортів .(т.2 а.с.108-128)

За даними реєстраційної справи №101, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради передані документи на підставі яких була проведена державна реєстрація речових права на нерухоме майно - кв. АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 217-233)

Згідно звіту про оцінку майна, оцінювачем ТОВ «Оцінка24» за замовленням ОСОБА_7 17.04.2018р. проведена оцінка вартості квартири АДРЕСА_3 . Послуги оцінювача згідно рахунку-договору №V180417-004 від 17.04.2018р. оплачені ОСОБА_7 (т.1 а.с.196-210)

За даними листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР за №10451 від 11.09.2018р. свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 26.03.1996р. на квартиру АДРЕСА_3 не видавалось.

У книгах реєстрації квартир, одноквартирних будинків, що належать громадянам на праві приватної власності свідоцтво про право власності на житло с реєстраційним номером № НОМЕР_2 не видавалось.

На квартиру АДРЕСА_3 видавалось свідоцтво про право власності реєст. № НОМЕР_1 від 18.01.2002р. на ім`я ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 (т.1 а.с.181)

Згідно висновку експерта №44 від 25.09.2019 р. підпис від імені ОСОБА_7 , у договорі купівлі-продажу житлової квартири за адресою: АДРЕСА_7 від 16.05.2018р. виконані ОСОБА_7 (т.2 а.с.132-142, 156-163)

За висновком експерта №46 від 03.10.2019р. у свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1996 року № НОМЕР_2 :

- друкований текст графів бланку та лінії графлення бланку нанесені за допомогою форм плоского друку;

- рукописні тексти та підписи виконані за допомогою пишучого(-их) приладу(-ів) по типу кулькова(-і) ручка(-и);

- відтиски печаток «Україна Харківська міська Рада народних депутатів * Фонд міського майна * Харківський міський Центр приватизації держ. Житлового фонду *» та «Україна* Харківська міська Рада народних депутатів * Фонд міського майна * Державне комунальне підприємство харківського міського бюро технічної інвентаризації » нанесені за допомогою друкарських форм високого друку (кліше).

Свідоцтво про право власності на житло від 26.03.1996 року №7-96-57163 (документ у цілому) зазнало впливу якоїсь хімічної речовини. Вирішити чи це було травлення документа хімічною речовиною, чи це були неналежні умови зберігання документа, не виявляється можливим.

Слідів та штрихів тексту, окрім того, що читається, не виявлено.

У свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1996 року № НОМЕР_2 будь-яких ознак підчистки, дописки, змивання, травлення в місцях розташування відбитків печаток, внесених рукописних записів та підписів, не виявлено.

У свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1996 року № НОМЕР_2 на лицьовому боці:

- спочатку був нанесений бланк (друковані тексти і лінії графлення), потім рукописні записи, підпис від імені « ОСОБА_53 » та відтиск печатки «Україна Харківська міська Рада народних депутатів * Фонд міського майна * Харківський міський Центр приватизації держ. житлового фонду *»;

У свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1996 року №7-96-57163 на зворотному боці:

- спочатку був нанесений бланк (друковані тексти і лінії графлення), потім рукописні записи, підписи від імені , « ОСОБА_54 », «Нещеретна» та відтиск печаток, «Україна* Харківська міська Рада народних депутатів * Фонд міського майна * Державне комунальне підприємство харківського міського бюро технічної інвентаризації» (т.2 а.с.143-154)

За висновком експерта №45 від 03.10.2019р. в Довідці №1028953 від 16.05.2018 р.:

- графічне зображення фонової сітки, зображення малого герба, герба м.Харків, цифр номеру « НОМЕР_3 » в правому нижньому куті, текстів «УКРАЇНА ХАРКІВСЬКА МІСЬКА РАДА ....е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «УКРАИНА ХАРЬКОВСКИЙ ГОРОДСКОЙ СОВЕТ... », подвійної лінії під ними, знак кута справа під подвійною лінією, текста, що розташований під кутом всередині бланку та повторюється 18 раз, нанесені за допомогою знакосинтезуючого пристрою з кольоровим електрофотографічним способом друку (кольоровий лазерний принтер чи багатофункціональний пристрій);

- друкований текст, що починається та закінчується словами «16.05.2018р №1028953 «16» травня 2018р Виконавець ОСОБА_55 », лінії графлення, таблиці, що розташовані нижче подвійної горизонтальної лінії нанесені за допомогою знакосинтезуючого пристрою з монохромним електрофотографічним способом друку (монохромний лазерний принтер);

- підписи в графах «Директор КП «Харківське МіськБТІ», «Заступник нач.Відділу», «Виконавець» виконані за допомогою пишучих приладів по типу кулькової ручки;

- відбиток круглої печатки КП «Харківське міське БТІ» нанесений способом високого друку (за допомогою кліше).

Для виготовлення кольорового бланку Довідки №1028953 від 16.05.2018 використаний документ з бланком №016274 чи його проміжна копія.

Зміст документа з номером бланку «016274» чи його проміжної копії змінювався шляхом монтажа, а саме маскування первісного змісту фрагментами бланка з фоновою сіткою без записів в наступних місцях : в середньої частині бланку та нижньої частині бланку в місцях розташування граф з підписами та печаткою. Потім на отримане електрографічне кольорове зображення зміненого бланку №016274 друкувався текст, що починається та закінчується словами «16.05.2018р № 1028953 «16» травня 2018рВиконавець ОСОБА_55 ».

Первісний зміст документу на бланку 016274, що використаний для досліджуваної Довідки встановити не є можливим за причиною його повного маскування (залишився окремий нечитаємий фрагмент штриха).

Ознак змін в інших реквізитах не виявлено.

В наданій на дослідження Довідці №1028953 від 16.05.2018 року на бланці №016274 спочатку на аркуші паперу було нанесено кольорове зображення бланку, потім друкований текст чорного кольору, що починається та закінчується словами «16.05.2018р № 1028953 «16» травня 2018р Виконавець ОСОБА_55 » та відбиток печатки КП «Харківське міське БТІ». Потім на відбиток печатки нанесені підписи, при чому підпис в графі «Заступник нач.Відділу» нанесений після підпису в графі «Виконавець» (т.2 а.с. 164-176)

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року, з урахуванням постанови Харківського апеляційного суду від 18.12.2019р. по справі №638/14490/18 визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 16 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , посвідчений 16.05.2018р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 про кпівлю-продаж квартири АДРЕСА_3 (т.2 а.с. 253-257).

Приведені докази у їх сукупності свідчать про наявність у обвинуваченого умислу на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, з використанням підроблених документів, у групі з іншими особами за попередньою змовою.

Так, укладаючи угоду купівлі-продажу квартири обвинувачений достеменно знав, що квартира йому не належить, при цьому використовував підроблені документи, виготовлені іншими особами, отримав від потерпілого грошові кошти за продаж нібито належної йому квартири обманувши потерпілого.

Подальше розподілення грошових коштів отриманих від потерпілого між особами які вчинили шахрайство на кваліфікацію дій обвинуваченого не впливає.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 у групі із іншими особами за продаж нібито належної обвинуваченому квартири, отримав від потерпілого грошові кошти в сумі 31500 дол.США., що підтвердили обвинувачений, потерпілий та свідки.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений своїми діями спричинив потерпілому матеріальну шкоду в сумі 31500 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на час вчинення злочину складає 825615 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та на кваліфікацію дій обвинуваченого не впливає.

Оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, по за розумним сумнівом, та вірну кваліфікацію вчиненого ним кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Протокол впізнання від 06.09.2019р. за участю потерпілого ОСОБА_13 де йому було пред`явлено чотирьох осіб, суд визнає неналежним доказом. (т.2 а.с.129-131)

Так, хоча потерпілий і впізнав серед пред`явлених йому чотирьох чоловіків обвинуваченого ОСОБА_7 , однак в протоколі зазначено, що ОСОБА_13 впізнає чоловіка , який незаконно заволодів її гаманцем з грошовими коштами, що в даному випадку до інкримінованого злочину відношення не має.

Як особа ОСОБА_7 : має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, працює вчителем фізичної культури у Царедарівській філії КЗ «Миролюбівський ліцей», за місцем роботи характеризується позитивно.

Згідно зі ст.ст.50, 65 КК особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, конкретні обставини за яким вчинений злочин, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи приведені обставини, тяжкість злочину, особу обвинуваченого, його похилий вік, ті обставини, що він раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботу, позитивно характеризуються, а також характер та ступінь його участі у вчиненні злочину, з метою дотримання індивідуалізації покарання, суд приходить до висновків про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ч.1, ч.3 ст. 76 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже, при застосуванні положень ст.75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.( правова позиція Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 183/163/14 (провадження № 51-3549км18) .

Враховуючи призначення обвинуваченому покарання , із застосуванням ст. 75 КК України , суд не призначає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Потерпілим заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 917000 грн. та моральної шкоди в сумі 20000 грн., які спричинені злочином.

Сторона захисту визнала цивільний позов частково в сумі матеріальної шкоди в розмірі еквівалентному 31500 дол. США.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала - ст. 1166 ЦК України .

Судом встановлено, що обвинувачений по відношенні до потерпілого вчинив неправомірні дії, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 31 500,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.05.2018 року складає 825615 гривень.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги, щодо відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином підлягають задоволенню частково в сумі 825615 грн.

За ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Сам факт вчинення по відношенню до потерпілого шахрайських дій, вже спричинив йому підвищене психологічне навантаження, змінився звичайний уклад його життя, він був вимушений прикладати додаткових зусиль для захисту своїх прав.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність спричиненої ОСОБА_13 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 , моральної( немайнової) шкоди та при визначені її розміру, суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених йому моральних страждань, їх наслідки й інших негативних впливів, а також виходить з принципів розумності та справедливості, і визначає розмір такої шкоди в сумі 20000 грн.

На підставі ч.4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2018р (справа №640/16748/18).

Витрати на проведення експертиз в загальній сумі 25748 грн., суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 3702,373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_7 , визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.4 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки .

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 25748 грн.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2018р (справа №640/16748/18).

Цивільний позов ОСОБА_13 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 825615 грн. та моральну шкоду в сумі 20000 грн. В решті позову відмовити.

На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3