Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/8676/22
Провадження №1-кс/552/3404/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у м. Полтаві в приміщенні суду клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, призваного на військову службу по мобілізації, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , звання «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В клопотанні зазначила, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування № 0000675 від 05 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Посилалась на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №83 від 06.06.2022 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду старшого електрика відділення електрозабезпечення інформаційно - телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 .
З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби 17.06.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 17.06.2022 приблизно о 06.00 годин самовільно залишив місце проходження військової служби, а саме пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 в період з 17.06.2022 по 12.07.2022 в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.
За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд до 12.07.2022.
Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Зазначаючи, що підозрюваний може ухилитися від слідства, і суду, впливати на свідків або іншим чином перешкодити встановленню істини по справі, слідчий просила суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши прокурора, яка підтримала клопотання, захисника, який проти клопотання заперечував, посилаючись на відсутність підставі для взяття підозрюваного під варту, підозрюваного, який проти клопотання також заперечував, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - тобто у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).
При цьому обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується доданими до клопотання доказами:

повідомленням начальника 1 відділу 5 управління Департаменту військової контррозвідки служби безпеки України від 23 серпня 2022 року №17/5/1-362,

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 червня 2022 року №71 «Про призначення службового розслідування»,

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06 червня 2022 року №83,

доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 щодо самовільного залишення частини ОСОБА_7 від 29 червня 2022 року №443,

актом службового розслідування

доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 щодо результатів службового розслідування щодо самовільного залишення частини ОСОБА_7 від 22 липня 2022 року №697,

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 липня 2022 року №182,

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10 жовтня 2022 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10 жовтня 2022 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10 жовтня 2022 року.

09 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий у своєму клопотання посилалась на необхідність запобігти ризикам, передбаченим пунктом 1 (ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду), пунктом 3 (ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні), пунктом 4 (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) частини першої ст. 177 КПК України.

Проте долученими до клопотання доказами реальне існування вказаних ризиків не доведено.

Так, судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, яка за станом свого здоров`я потребує лікування.

Також встановлено, що підозрюваний має батька пенсійного віку.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим на час розгляду клопотання відсутні підстави вважати, що він може переховуватися від слідства та суду.

На користь відсутності цього ризику свідчить також той факт, що з часу повернення до частини (липень 2022 року) ОСОБА_4 приступив до виконання завдань військової служби, місце проживання, перебування не змінював.

На час розгляду клопотання випадки його неявки за викликом слідчого чи прокурора не встановлені.

Тобто можливість переховування ОСОБА_4 від слідства та суду є припущенням, що не ґрунтується на доказах.

Існування ризику незаконного впливу на свідків будь-яким доказами також не доведено.

Як вбачається з долучених до матеріалів клопотання доказів, показаннями свідків доводиться факт залишення ОСОБА_4 місця розташування військової частини.

Проте, відсутність або перебування ОСОБА_4 в частині може бути підтверджено не тільки показаннями свідків, а і іншими доказами в їх сукупності.

Крім того, на досудовому розслідуванні підозрюваний ОСОБА_4 вину визнає, надав показання, які не суперечать іншим доказам, в тому числі долученим до клопотання показанням свідків.

У зв`язку з цим суд погоджується з доводами захисника про відсутність сенсу впливу на свідків з метою зміни ними показань.

Фактично існування ризику незаконного впливу на свідків ґрунтується лише на припущеннях та є не доведеним.

Стосовно ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) слідчий суддя встановив, що доказів існування такого ризику слідчим до клопотання також не додано.

І як вбачається з клопотання, наявність такого ризику слідчий також обґрунтовує можливістю втечі підозрюваного чи незаконного впливу на свідків.

Наявність інших ризиків під час розгляду клопотання також не доведена.

При розгляді даного клопотання також враховую обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим у разі визнання його винуватим йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років,

3) сімейний стан підозрюваного, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, яка потребує лікування,

4) стан здоров`я підозрюваного, який 21 травня 2022 року оотримав вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку з вестибуло-атактичнимм та цефалгічним синдромами. Післянавантажувальна ентезопатія лівого колінного суглобу;

5) репутацію підозрюваного, якого його безпосередній командир ОСОБА_11 в судовому засіданні охарактеризував лише з позитивного боку, та пояснював про важливу роль військовослужбовця ОСОБА_4 при виконанні військових завдань, в тому числі і на даний час;

6) командир інженерно-саперного взводу 122 батальйону НОМЕР_2 бригади Територіальної оборони ОСОБА_11 та командир мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_3 батальйону НОМЕР_2 бригади Територіальної оборони ОСОБА_12 звернулись до суду з заявами про передачу ОСОБА_4 їм на поруки.

Таким чином при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Проте, при розгляді даного клопотання не встановлено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Сама лише тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

На вказану обставину неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини, який вкотре, зокрема у ст. 64 Рішення від 25 березня 2021 року у справі «Авраімов проти України» (Заява № 71818/17) зазначив: «Обираючи запобіжний захід заявнику, суд першої інстанції встановив існування ризику його переховування. Для такої оцінки було вказано лише одну причину: покарання, яке загрожувало заявнику. У цьому контексті Суд повторює усталений принцип своєї практики, згідно з яким ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання (див. згадане рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia), пункт 223). Аби переконати суд, що насправді існував ризик переховування заявника, жодного іншого факту чи причини, які конкретно стосувалися справи заявника, наведено не було».

Тому, згідно ст. 194 КПК України відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Заперечуючи проти клопотання прокурора, захисник посилався на неможливість застосування до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину у червні 2022 року, вимог частини 7 ст. 176 КПК України, якою доповнено вказану статтю згідно із Законом № 2531-IX від 16 серпня 2022 року, оскільки норми, що погіршують становище підозрюваного, зворотної сили не мають.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України в редакції, що набрала законної сили з 10 вересня 2022 року, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З наведеного вбачається, що під час дії воєнного стану інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, зазначених у ч. 7 ст. 176 КПК України, в тому числі злочину, передбаченого ст. 407 КК України .

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Таким чином суд на підставі ч.1 ст. 5 КПК України застосовує норми Кримінального процесуального кодексу України, що діють на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, а не норми, що діяли на час вчинення діяння, у якому підозрюється особа.

Тобто у разі підтвердження в судовому засіданні наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення незалежно від часу його вчинення (до 10 вересня 2022 року чи пізніше) та наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, на які вказує слідчий, прокурор, до військовослужбовця під час дії воєнного стану може бути застосовано лише безальтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Посилання захисника на ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, суд вважає безпідставним, оскільки суд розглядає клопотання за процесуальними нормами, що діють на час розгляду, а не за іншими.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177-178, 193-194 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1