В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/1487/21

Провадження № 1-кп/534/58/22

31 березня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обєднане кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ (нині Горішні Плавні), Полтавської області, військовозобов`язаний, не працює, розлучений, не є учасником бойових дій, інвалідності не має, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

-16.12.2003 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1

ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-05.08.2004 року Комсомольським міським судом Полтавської області за 2, ст. 15. ч. 2

ст. 185. ч. 2 ст. 186. ст. 69. ч. 1 ст. 70 КК Украйни до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 5 місяців позбавлення волі за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2003 року. Остаточно засуджений до 2 років 5 місяців позбавлення волі;

- 28.02.2011 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч.

3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

-??09.04.2014 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч.

2 ст. 185. ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

-??12.06.2015 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК

України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано 1 рік 7 місяців позбавлення волі за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.04.2014 року. Остаточно засуджений до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 08.06.2018 по відбуттю строку покарання;

-??11.03.2019 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 187 КК

України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підстав ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. 28.04.2020 року знятий з обліку по відбуттю покарання;

-у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.

185, ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. 09 серпня 2021 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_10 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до будівлі виробничого цеху, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний намір, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, через незачинені двері проник до виробничого приміщення ФОП « ОСОБА_12 », звідки викрав 8 коробок зі швейними ГМУ - нитками марки «SUPER» NE 40/2 5000 YDS, у кожній із яких знаходилося по 12 мотків, загальною вартістю 2763, 52 грн. та пакунок з вишивками, який матеріальної цінності не становить, що належать ОСОБА_12 , однак не виконавши усі дії, які ОСОБА_10 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній був помічений та зупинений працівницею цеху.

Таким чином, ОСОБА_10 , обвинувачується у незаконному замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185КК України.

ІІ. 28 липня 2021 року, близько 20 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_10 , перебував поблизу ділянки АДРЕСА_3 , де на поверхні столу даної дачної ділянки помітив мобільний телефон марки «Хiaomi», моделі «Redmi Note 9», після чого, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, перелізши через паркан вищевказаного дачного домоволодіння проник на його територію, де із поверхні столу здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Хiaomi» моделі «Redmi Note 9», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 4258 гривень 38 копійок, що належать потерпілій ОСОБА_13 .

Після цього, ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерплій ОСОБА_13 , матеріальної шкоди на суму 4258 гривень 38 копійок.

Таким чином, ОСОБА_10 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням в інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

ІІІ. 06 грудня 2021 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись біля входу до приміщення кв. АДРЕСА_4 , де у нього виник конфлікт зі своїм рідним братом ОСОБА_14 , у зв`язку з чим у ОСОБА_15 виник умисел на заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, наніс удар правою рукою зігнутою в кулак в область правої щоки ОСОБА_14 , та один удар правою рукою зігнутою в кулак в область лівої щоки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців і саден в ділянці очей, які відповідно до висновку експерта № 1227 від 08.12.2021 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_10 , обвинувачується у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Цивільні позови не заявлялись.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та не заперечував щодо вартості викраденого ним майна.

Потерпілі до суду не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Від потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутність. В частині призначення покарання поклались на розсуд суду.

Враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів, тому, відповідно до ч. 3ст. 349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, суд вирішив за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, є доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням в інше сховище, за ч. 1 ст. 125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно довідки Горішньоплавнівської міської лікарні обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема, обвинувачений не одружений, не має на утриманні осіб, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєних злочинах, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_10 слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 180 годин громадських робіт. При цьому задля досягнення мети покарання обвинуваченому слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України, застосувавши іспитовий строк.

Виключно таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 1372 грн. 96 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого згідно із ст.ст.124, 126 КПК України, на користь держави.

Суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за:

-ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;

-ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-ч. 1 ст. 125 КК України - у виді 180 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_10 від цього покарання, якщо він протягом трирічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця

проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань

пробації.

Застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 1372 грн. 96 коп.

Речові докази у справі:

-8 коробок зі швейними ГМУ - нитками марки «SUPER» NE 40/2 5000 YDS, y кожній із яких по 12 мотків та пакунок з вишивками - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому, як йому належне.

-мобільний телефон марки «Хiaomi» моделі «Redmi Note 9», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 - після набрання вироком законної сили залишити потерпілій, як їй належне.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1