Єдиний унікальний № 946/9311/19
Провадження № 1-кп/946/149/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

18 січня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про звернення в дохід держави застави, про зміну запобіжного заходу та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002307, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпіла юридична особа ТОВ «АТБ-маркет», заставодавець ОСОБА_10 .

Судове засідання проводиться без участі потерпілих та представника потерпілої юридичної особи, оскільки за змістом ч. 1 ст. 193 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється лише за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника, участь інших учасників судового провадження не передбачена.

Крім того, у судове засідання не з`явилася заставодавець ОСОБА_10 , у встановленому КПК порядку вживалися розумні та належні заходи щодо її повідомлення про проведення судового засідання на 18.01.2023. Однак, відповідно до рапорту поліцейського проводились заходи по встановленню місцезнаходження заставодавці ОСОБА_10 , яка, зі слів обвинуваченого, є його тіткою, однак, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 не має зв`язку з нею та не знає її місце мешкання повідомити її про час та місце проведення судового засідання не виявилось можливим. Крім того, у квитанції про внесення застави місце проживання заставодавці ОСОБА_10 не зазначене. Також під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_10 є його тіткою, але йому невідомо її місцезнаходження. Таким чином, судом були створені всі умови для реалізації права заставодавці на доступ до правосуддя шляхом вжиття розумних та належних заходів щодо встановлення її місцезнаходження, однак заставодавець, внісши заставу за обвинуваченого ОСОБА_3 , не повідомила ані орган досудового розслідування, ані прокурора, ані суд про своє місце проживання, не залишила жодних контактних даних. Отже, вжиті заходи відповідають вимогам КПК та практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенню від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Таким чином, слід констатувати, що неотримання заставодавцею судових викликів, які були здійсненні у відповідності до положень КПК, ненадання даних про її місцезнаходження та контактних даних як самою заставодавцею, так і стороною захисту, в даному конкретному випадку, може свідчити про недобросовісне користування заставодавцем належними їй процесуальними правами та на неналежне виконання нею процесуальних обов`язків. За таких умов, з урахуванням положень ст. 186, ч. 1 ст. 191 КПК щодо невідкладного, але не пізніше тридцяти шести годин, розгляду клопотання про застосування та про зміну запобіжного заходу, в якому також поставлене питання про звернення застави в дохід держави, а також те, що ці питання нерозривно пов`язані між собою, суд вважає можливим провести розгляд клопотання прокурора за відсутністю заставодавці ОСОБА_10 .

Суть питання, що вирішується

1.08.11.2022 прокурор ОСОБА_4 під час судового засідання подав клопотання про звернення в дохід держави застави у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21 020 грн, про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу та про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою розгляду якого судом був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в судовому засіданні з розгляду цього клопотання.

2.Клопотання прокурора ОСОБА_4 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу має бути невідкладно розглянуте судом, оскільки ОСОБА_3 був затриманий 17.01.2023 та здійснений його привід до суду.

3.Прокурор в клопотанні про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу послався на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризиків того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинені злочини, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Встановлені судом обставини

4.У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, просив звернути заставу в дохід держави, змінити ОСОБА_3 запобіжний захід та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, при цьому додав, що обрані щодо ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні запобіжні заходи у виді застави та домашнього арешту не змогли забезпечити належної поведінки обвинуваченого, оскільки ОСОБА_3 ухилявся від явки до суду, у судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки суд не повідомляв, у подальшому змінив місце свого проживання, про що суд також не повідомив.

5.Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив суд застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, зазначивши, що не з`явився до суду, оскільки не встиг. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд залишити клопотання прокурора в частині звернення застави в дохід держави без розгляду, оскільки заставодавець не була повідомлена належним чином про час та місце проведення судового засідання, а в частині застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою послався на розсуд суду.

6.Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2020 відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 27.03.2020.

7.Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.02.2020 вказана ухвала була скасована та відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27.03.2020 з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21 020 грн. У подальшому ОСОБА_3 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням 17.03.2020 ОСОБА_10 визначеної застави.

8.Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2022 у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 ухилився від суду був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу, він був оголошений у розшук та кримінальне провадження відносно нього було зупинене.

9.Відповідно до протоколу від 14.07.2022, ОСОБА_3 був затриманий на підставі зазначеної ухвали суду та ухвалою від 15.07.2022 в порядку абз. 5 п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК іншим суддею відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 до 07:00 години на строк до 12.09.2022. При цьому питання про звернення застави в дохід держави не було вирішено.

10.Після цього судове провадження ухвалою від 08.08.2022 було відновлено та судовий розгляд був призначений на 15.08.2022, однак обвинувачений до суду не з`явився, згідно рапортів поліцейських від 12.08.2022 та від 15.08.2022, вручити судові повістки обвинуваченому за адресою: АДРЕСА_2 , не вдалося, оскільки він там не проживає близько трьох місяців (а.п. 220, 221). Але тільки лише 16.08.2022 обвинувачений ОСОБА_3 заявою повідомив суд про зміну місця свого проживання на адресу: АДРЕСА_1 .

11.Але після цього обвинувачений знову не з`явився у судове засідання 31.08.2022, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про його привід на 11.10.2022, коли він і був доставлений до суду, тоді ж також був розпочатий судовий розгляд, який був відкладений на 08.11.2022, і обвинувачений був повідомлений належним чином про час та місце проведення цього судового засідання, що підтверджується його розпискою про отримання судового виклику, технічним записом та журналом судового засідання, а також довідкою про доставку судового виклику в електронній формі через SMS-повідомлення відповідно до наданої самим обвинуваченим заявки. Але 08.11.2022 обвинувачений ОСОБА_3 у черговий раз до суду не з`явився та знову про причину своєї неявки суд не повідомив.

12.Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 08.11.2022 постановив ухвалу про оголошення розшуку обвинуваченого та про дозвіл на затримання з метою приводу (т.2 а.п. 23 24).

13.17.01.2023 ОСОБА_3 був затриманий, що підтверджується відповідним протоколом, та 18.01.2023 він доставлений до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

14.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора з таких підстав.

15.Згідно ч. 8 ст. 182 КПК, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

16.Відповідно ж до ч. 10 ст. 182 КПК, у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

17.З наведених норм випливає, що питання про звернення застави в дохід держави та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про що і поставлено питання прокурором в його клопотанні, є нерозривно пов`язаними між собою. А враховуючи, що за змістом ст. 186, ч. 1 ст. 191 КПК таке клопотання прокурора має бути розглянуто невідкладно, але не пізніше тридцяти шести годин, те, що ОСОБА_3 був затриманий 17.01.2023 о 09:00 годині, а також те, що вжитими заходами встановити місцезнаходження та/або контактні дані заставодавці ОСОБА_10 не виявилося можливим, то розгляд клопотання прокурора має бути проведений, незалежно від явки заставодавці, про що судом було зазначено у вступній частині ухвали. Тому посилання захисника ОСОБА_5 про залишення клопотання прокурора в частині звернення застави в дохід держави є необґрунтованими.

18.Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про місце та час проведення судових засідань, неодноразово не з`явився до суду за викликами і не повідомляв про причини своєї неявки, не виконавши таким чином покладений на нього процесуальний обов`язок, передбачений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК, то в силу наведеної ч. 8 ст. 182 КПК застава, внесена ОСОБА_10 , згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 24.02.2020 у розмірі 21 020 грн має бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

19.Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

20.Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

21.За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК, якою суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК, суд може постановити ухвалу про застосування запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор доведе наявність всіх обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

22.Про ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду свідчить те, що він неодноразово не з`являвся за викликами в судові засідання, а також те, що він змінив місце проживання та не повідомив про це слідчого, прокурора чи суд, у зв`язку з чим судом двічі він оголошувався у розшук, тобто в даному випадку доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 переховувався від суду.

23.Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, у тому числі тяжких та особливо тяжкого і проти власності, знов обвинувачується у вчиненні умисних злочинів також проти власності, у тому числі тяжких, на думку суду є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, на думку суду, прокурором доведено наявність і ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

24.При вирішенні клопотання прокурора, суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років; вік та стан здоров`я обвинуваченого (35 років, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він не одружений, не має утриманців, а також постійного місця роботи.

25.Зазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_3 на свободу.

26.Більше того, з урахуванням того, що Указом Президента України №573/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, востаннє воєнний стан продовжений ще на 90 діб Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України №2738-IX від 16.11.2022, під час якого можуть виникнути непередбачувані обставини, які можуть становити небезпеку як для самого обвинуваченого, так і для суспільства, а також те, що підрозділи Національної поліції в цей час виконують інші важливі завдання з урахуванням введеного воєнного стану, то вищезазначені існуючі ризики значно збільшуються, а здійснення контролю щодо їх упередження та за поведінкою обвинуваченого значно ускладняється у випадку застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

27.Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_3 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не закінчений, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_3 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому суд вважає за необхідне застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, до 18 березня 2023 року.

28.Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Але це право суду, а не обов`язок, до того ж положеннями ч. 10 ст. 182 КПК передбачена можливість у разі звернення застави в дохід держави, у тому числі застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі.

29.Тому у зв`язку з встановленими обставинами, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільним визначити ОСОБА_3 заставу, як альтернативний запобіжний захід, у сумі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 80 520 грн (30 х 2 684 грн) з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2 3 ч. 5 ст. 194 КПК.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 370 372 КПК, суд

постановив:

1.Клопотання прокурора задовольнити частково.

2.Звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України для використання у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, заставу в розмірі 21 020 (двадцять одну тисячу двадцять) гривень, внесену ОСОБА_10 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 24.02.2020.

3.Змінити ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК, запобіжний захід та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 18 березня 2023 року.

4.Строк дії наявної ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою закінчується 18 березня 2023 року.

5.Визначити ОСОБА_3 заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 80 520 грн, після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти та буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Обвинувачений ОСОБА_3 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

6.У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на нього обов`язки строком до 18 березня 2023 року, передбачені п.п. 2 3 ч. 5 ст. 194 КПК, а саме: не відлучатися з с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, в якому обвинувачений проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

7.Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , а також направити для виконання до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

8.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

9.Наявна ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1