У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження за № 0002388, відомості про яке 11.09.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із вищезазначеною скаргою, посилаючись на те, що 12 жовтня 2022 року вона отримала оскаржувану постанову разом з листом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області. Вважаючи таку постанову незаконною, скаржниця просить визнати її протиправною та скасувати.
Скарга мотивована тим, що слідчим не забезпечено проведення повного, об`єктивного та неупередженого розслідування справи, постанова про закриття кримінального провадження є прийнятою всупереч діючому кримінальному процесуальному законодавству без виконання всіх слідчих та інших процесуальних дій.
За таких обставин, скаржниця просить скасувати зазначену постанову.

У судове засідання скаржниця не з`явилася, однак її представниця подала заяву, в якій просила скаргу задовольнити, розгляд провести без їхньої участі.
Слідчий, будучи повідомленим про розгляд скарги, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Відповідно до принципу диспозитивності кримінального провадження, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а тому слідчий суддя на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України визнав за можливе розглянути скаргу у відсутності особи, бездіяльність якої оскаржується, на підставі поданих заявником доказів.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, перебувало кримінальне провадження № 0002388, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2020 року за ч. 2 ст. 382 КК України.

З витягу вбачається, що 11 вересня 2020 року до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від адвоката ОСОБА_5 про те, що "Магазин взуття" та адвокатом ОСОБА_6 умисно не було виконано ухвалу суду № 308/7502/14-ц від 23.03.2015, а саме всупереч даній ухвалі відбувались реєстраційні дії з нерухомим майном.

Також встановлено, що 01 вересня 2021 року заступник начальника слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_7 виніс постанову про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постанова мотивована тим, що проведеним досудовим розслідуванням кримінального провадження не встановлено наявність в діях будь-яких осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Як зазначено в ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Згідно з ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Однак, під час проведення перевірки обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчим, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається скаржник, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зокрема, слідчим не допитано заявника, не з`ясовано обставини кримінального правопорушення, не вирішено у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, заявлених представником заявника клопотань, не встановлено з приводу невиконання якого рішення суду звернувся заявник, не витребувано дане рішення, не долучено його до матеріалів кримінального провадження, не з`ясовано чи набуло дане рішення законної сили, чи звернуто до виконання, не встановлено до яких осіб воно направлено для виконання, чи були дані особи ознайомлені з даним рішенням суду, не опитано вказаних осіб з підстав причин його не виконання.

За таких обставин, посилання слідчого у постанові про закриття кримінального провадження на те, що ним не встановлено в діях будь-яких осіб складу кримінальтного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, є безпідставним, передчасним та необґрунтованим.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі наведеного, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд, перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження за № 0002388 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.

Постанову заступника начальника слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені 12.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 2388 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, скасувати та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1