Справа № 573/1401/22
Номер провадження 1-кс/573/371/22
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2022 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Сумської області, м. Білопілля, мешканки АДРЕСА_1 , неодруженої, непрацюючої, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимої,

- запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
26.10.2022 до суду надійшло клопотання заступника начальника СВ ВП №1 (м. Білопілля) ОСОБА_6 , мотивоване тим, що 23.10.2022 приблизно з 00.00 до 02.20 ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , народила живе та життєздатне немовля чоловічої статі. Одразу після пологів ОСОБА_4 , маючи на меті умисне вбивство своєї новонародженої дитини, на ґрунті емоційної напруги, викликаної самими пологами та психічними і фізіологічними процесами, що їх супроводжували, тобто перебуваючи в обумовленому пологами психічному стані, достовірно знаючи, що дитина жива, умисно викинула немовля до вигрібної ями вуличного туалету в дворі домогосподарства, після чого немовля припинило подавати ознаки життя.

Вказані відомості внесені до ЄРДР за №0000333 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України.

26.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України.

На існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, знищення, схову або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вказує те, що за вчинення злочину, передбаченого ст. 117 КК України, передбачена реальна міра покарання, злочин вчинений з прямим умислом. ОСОБА_4 неодружена, не має постійного місця роботи, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків, здатних забезпечити її правомірну поведінку. Залишаючись вдома остання може знищити, сховати або спотворити предмет за допомогою якого було перерізано пуповину та який ще досі не знайдений, а також інші речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також ОСОБА_4 може вплинути на свідків, що в подальшому може вплинути на хід досудового розслідування.

У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України, встановленим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Підозрювана ОСОБА_4 свою вину за пред`явленою підозрою не визнала, просила обрати їй домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ст. 117 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема, протоколом огляду місця події від 23.10.2022, протоколом огляду трупа від 23.10.2022, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Чахла проти Сполученого Королівства» зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норма національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя також не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, соціальні зв`язки, його майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, раніше не судима, ніде не працює, проживає з матір`ю та співмешканцем, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, скарги на останню до міської ради не надходили.

Що стосується доводів клопотання в тій частині, що залишаючись вдома підозрювана може знищити, сховати або спотворити предмет, за допомогою якого було перерізано пуповину, то слідчий суддя зазначає, що суду не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 намагалася це зробити, хоча не була позбавлена такої можливості, оскільки з часу вчинення злочину не була затримана в порядку ст. 208 КПК України та залишалася вдома. Доказів на підтвердження того, що остання переховувалася від органів досудового слідства чи суду, перешкоджала встановленню істини у справі суду також надано не було.

У той же час, для встановлення істини по справі з огляду на важливість показань свідків у даному кримінальному провадженні, які проживають в одному з підозрюваною населеному пункті, враховуючи, що ОСОБА_4 приховувала факт пологів, слідчий суддя погоджується зі слідчим та прокурором у тому, що існують достатні підстави вважати, що існує ризик незаконного впливу підозрюваної на свідків.

При цьому слідчий суддя критично ставиться до твердження слідчого та прокурора, що запобігти наявним ризикам можна лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме: тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що тримання підозрюваної під вартою не буде виправданим у цьому конкретному кримінальному провадженні, а запобігти доведеним у судовому засіданні ризикам зможе більш м`який запобіжний захід, який є менш суворий ніж тримання під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт без застосування електронного засобу контролю.

При цьому на підозрювану слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло цілодобово, без застосування електронного засобу контролю та покласти на неї наступні обов`язки:

1) прибувати до суду, прокурора та слідчого за першою вимогою;

2) заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком прибуття до слідчого, прокурора, суду, а також за винятком необхідності прибуття до укриття під час повітряної тривоги або загрози артобстрілу;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (у разі їх наявності);

5) не відлучатись за адміністративні межі м. Білопілля без дозволу слідчого, прокурора, суду;

6) утримуватися від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні, а зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - з приводу обставин кримінального провадження.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом на ОСОБА_4 , визначити до 25 грудня 2022 року включно, але не довше строку досудового розслідування.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою під час перебування під домашнім арештом мають право з`являтися в її житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваною ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час досудового розслідування покласти на заступника начальника СВ Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя