Справа № 645/1727/20
Провадження № 1-кп/645/52/23
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2023 року м. Харків

Судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ,

Судді ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковшарівка, Купянського району Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и л а:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Під час досудового розслідування ОСОБА_7 слідчим суддею був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався судом і спливає 21 квітня 2023 року.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, оскільки продовжують існувати у даному кримінальному провадженні ризики, визначені в п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також приймати до уваги тяжкість інкримінованого йому злочину. Зазначила, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України. Будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України для застосування ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою відсутні. Тому прокурор просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 , та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що ризики, зазначені прокурором, не обґрунтовані. Просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за зареєстрованим місцем проживання.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відносно ОСОБА_7 в ході досудового розслідування був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2019, який в подальшому продовжувався.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, адже обвинуваченому відомі потерпілі та свідки, місця їх проживання, коло спілкування, близькі родичі, що дає йому можливість фізично чи психологічно впливати на них, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час розгляду справи свідки не допитані.

Таким чином, наразі відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою.

Враховуючи існування вище зазначених ризиків, оцінюючи сукупність обставин, та беручи до уваги, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення вчиненого проти життя та здоров`я людини, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Також суд враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованому злочині, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти особи, за який передбачено покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даної особи.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

На думку суду, зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід на даній стадії розгляду справи не забезпечить належної поведінки та виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 327 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 10 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Суддя - ОСОБА_2

Суддя - ОСОБА_3