Справа № 461/904/16-к
Провадження № 1-кп/461/7/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Збараж, Тернопільської області, українця, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту (із зміненим обвинуваченням), ОСОБА_4 наказом керівника НАК «Надра України» №203 від 29.07.2010 призначений на посаду директора ДП «Західукргеологія».

30.07.2010 між НАК «Надра України» та ОСОБА_4 укладено контракт за №8 на виконання останнім обов`язків директора (керівника) ДП «Західукргеологія». Відповідно до укладеного контракту ОСОБА_4 зобов`язаний безпосередньо і через сформований апарат здійснювати поточне управління Підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна підприємства, виконувати умови Колективного договору, укладеного між адміністрацією Підприємства та трудовим колективом.

Водночас, ОСОБА_4 обіймаючи посаду директора ДП «Західукргеологія», будучи, відповідно до примітки до ст.364 КК України, службовою особою яка наділена адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, будучи ознайомленим та достовірно знаючи, що відповідно до пункту 4.20 змін і доповнень до Колективного договору ДП «Західукргеологія» на 2008-2009 роки від 12.08.2010, підписаного між ним та головою Західноукраїнського територіального комітету профспілки працівників геології, пункту 4.18 Колективного договору, затвердженого конференцією трудового колективу від 15.09.2011 передбачено, що в разі прийняття або призначення на роботу в підприємство провідних спеціалістів (але не нижче начальника відділу), або перших керівників, які не забезпечені житлом в даному населеному пункті, дозволено підприємству за рахунок позабюджетних коштів оплачувати вартість винайманого житла, але не більше 2-ох мінімальних заробітних плат, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді винаймання за рахунок підприємства для власного проживання житла, вартість оренди якого перевищує дві мінімальні заробітні плати, всупереч інтересам служби, перебуваючи у приміщенні по АДРЕСА_2 26.10.2010, уклав від імені ДП «Західукргеологія» (орендар) та ФОП ОСОБА_5 (орендодавець) договір оренди квартири АДРЕСА_3 , відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування трикімнатну квартиру, загальною площею 50,1 м.кв. по АДРЕСА_4 , а також майно, що знаходиться в цій квартирі. Пунктом 4.1 підписаного договору встановлено розмір орендної плати в розмірі 5 000 грн. за один місяць.

Після укладення вказаного договору оренди в жовтні 2010 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем знаходження квартири, прийняв у орендодавця трикімнатну квартиру загальною площею 50,1 м кв по АДРЕСА_4 , а також майно, що знаходилось в цій квартирі.

В подальшому ОСОБА_4 , протягом 2011 2013 років, перебуваючи у приміщенні по АДРЕСА_2 , підписав додаткові угоди №1 від 08.02.2011, №2 від 28.04.2011, №3 від 01.01.2012, №4/13 від 02.01.2013, №5 від 31.12.2013 до договору оренди квартири №01-15/10 від 26.10.2010 між ДП «Західукргеологія» та ФОП ОСОБА_5 , якими сторони продовжували дію договору від 26.10.2010 по грудень 2014 року включно.

В той же час, протягом листопада 2010 - липня 2014 років, ОСОБА_4 обіймаючи посаду директора ДП «Західукргеологія», будучи ознайомленим та достовірно знаючи, що відповідно до вимог Колективного договору, укладеного між ДП «Західукргеологія» та Західноукраїнським територіальним комітетом профспілки працівників геології, у разі прийняття або призначення на роботу в підприємство провідних спеціалістів (але не нижче начальника відділу) або перших керівників, які не забезпечені житлом в даному населеному пункті, підприємству дозволено за рахунок позабюджетних коштів оплачувати вартість винайманого житла, але не більше 2-ох мінімальних заробітних плат, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді винаймання за рахунок підприємства для власного проживання житла, вартість оренди якого перевищує дві мінімальні заробітні плати, всупереч інтересам служби, перебуваючи у приміщенні по АДРЕСА_2 , здійснив підтвердження власним електронним підписом платіжних документів щодо оплати ДП «Західукргеологія» на користь ФОП ОСОБА_5 коштів, за оренду квартири по АДРЕСА_4 та наявного в ній майна, в загальній сумі 225 000 грн. за 45 місяців оренди квартири, щомісячно підтверджуючи сплату орендодавцю 5 000 грн. за кожен місяць оренди. Вказана сума в 225 000 грн., на підставі підтверджених ОСОБА_4 платіжних документів, в період з листопада 2010 року по липень 2014 року в повному обсязі сплачена ДП «Західукргеологія» на рахунки ФОП ОСОБА_5 .

Водночас, розмір мінімальної заробітної плати по ДП «Західукргеологія», протягом 2010 року склав 605,00 грн., протягом 20112012 років 744,0 грн., протягом 20132014 років 869,00 гривень і, відповідно до умов Колективного договору, підприємство за рахунок позабюджетних коштів могло оплачувати вартість винайманого для керівника житла в розмірі 2-ох мінімальних зарплат, що за вказані 45 місяців становить 68 096 грн.

Тобто, внаслідок зловживання ОСОБА_4 своїм службовим становищем, яке полягало в укладенні договору оренди квартири та наявного в ній майна, вартість оренди якого перевищує дві мінімальні заробітні плати, прийнятті квартири та майна в орендодавця, продовження договору оренди, підтвердження платіжних документів, в період з листопада 2010 року по липень 2014 року, всупереч інтересам служби, ДП «Західукргеологія» безпідставно, в перевищення максимально встановленого Колективним договором розміру, відповідно до висновку судової економічної експертизи № 6027 від 30.12.2021 здійснено виплату коштів за оренду житла для керівника підприємства: 83924 гривні 00 копійок за період з січня 2012 року по серпень 2014 року та 43228 гривень 00 копійок за період з листопада 2010 року по грудень 2011 року, в загальній сумі 127 152 гривень 00 копійко, чим спричинено шкоду державним інтересам на вказану суму, яка у 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є істотною шкодою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені зловживання службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

У судовому засіданні 22 березня 2023 року обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000040 від 19.02.2015, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, яке підтримав в судовому засіданні.

В обґрунтування заявленого клопотання вказав, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказує, що враховуючи те, що згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення вчинено у період з листопада 2010 року по липень 2014 року, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, які на даний час минули.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності.

Дослідивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали, заслухавши доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, слід задовольнити з наступних підстав.

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч. 1 ст. 21 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 1 та ч. 4 ст. 286 КПК України).

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК України).

Зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Зі змісту обвинувального акту (із зміненим обвинуваченням) вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені зловживання службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 364 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, із штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами кримінального провадження, станом на день розгляду клопотання, з дня вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення (листопад 2010 року липень 2014 року), передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке є нетяжким злочином (згідно зі ст. 12 КК України), пройшло більше п`яти років. При цьому вказаний строк не зупинявся та не переривався, а обвинувачений не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності та клопоче по це перед судом.

Суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для цього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Норма ст. 49 КК України передбачає, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, якщо саме з дня вчинення нею кримінального правопорушення минули певні строки. При цьому, заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на стадії судового розгляду передбачає, що обвинувачений фактично відмовляється від свого права на повний судовий розгляд, а закриття кримінального провадження з цих підстав не вказує про його винуватість чи невинуватість, та не реабілітує його за вчинені дії. У разі, якщо обвинувачений наполягає на його звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, суд не звільняється від обов`язку невідкладно розглянути таке клопотання і задовольнити його за наявності для цього підстав, однак позбавляє можливості досліджувати докази у справі, враховуючи, що розгляд такого клопотання є першочерговим.

Таким чином, ураховуючи, що станом на 22 березня 2023 року закінчився строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та беручи до уваги наявність його беззаперечної згоди, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за таке кримінальне правопорушення на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

При цьому, згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження. Так, згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.09.2022року у справі № 203/241/17, який суд вважає за можливе врахувати при ухваленні рішення за клопотанням, зазначено, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

На підставі наведеного, судові витрати у сумі 17311,36 грн. за проведення у кримінальному провадженні судових експертиз (висновок експерта №6/331 від 10.08.2015 у розмірі 613,80 грн, висновок експерта №6/332 від 10.08.2015 у розмірі 613,80 грн, висновок експерта №6/13 від 15.01.2016 у розмірі 491,04 грн, висновок експерта №6/14 від 15.01.2016 у розмірі 491,04 грн, висновок експерта №6027 від 30.12.2021 у розмірі 15101,68 грн), слід віднести на користь держави.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого особисте зобов`язання, до набрання ухвалою законної сили слід залишити без змін.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288 КПК України,

постановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 19.02.2015 закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання до набрання ухвалою законної сили залишити без змін. Після набрання ухвалою законної сили запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження вважати скасованим.

Судові витрати у кримінальному провадженні у сумі 17311,36 грн. за проведення у кримінальному провадженні судових експертиз віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1