ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/645/23

Номер рядка у звіті 364

24 лютого 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000100 від 10.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кропивна, Золотоніського району, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом будь-якого рівня, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, учасником АТО (ООС), особою з інвалідністю не є, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимий:

05.12.2022 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 05.12.2022 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, який набрав законної сили 05.01.2023, будучи 20.01.2023 письмово ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього покарання, 20.01.2023 отримав направлення для відбуття покарання за вказаним вироком суду до Золотоніської міської ради, та згідно з розпорядженням Золотоніського міського голови від 23.01.2023 № 5 залучений до відпрацювання 150 годин громадських робіт в ПП «Базис плюс» та відповідно до графіків виходу на роботу особи, до якої застосовано покарання у виді громадських робіт на січень, лютий, встановлених старостою с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 , повинен був упродовж січня-лютого 2023 року, щоденно у робочі дні упродовж 4 годин на день виконувати підмітання/прибирання кладовища с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області.

Разом з цим, ОСОБА_3 , умисно, усвідомлюючи свої дії, без поважних причин не вийшов на роботи 23.01.2023, 24.01.2023, 25.01.2023, після чого 26.01.2022 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, однак продовжив ухилятися від виконання громадських робіт і не вийшов без поважних причин на роботи 26.01.2023, 27.01.2023, 30.01.2023, 31.01.2023, 01.02.2023, 02.02.2023, 03.02.2023, 06.02.2023, 07.02.2023, після чого 08.02.2023 був повторно попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, однак продовжив ухилятися від виконання громадських робіт і жодного разу не вийшов на роботи до 20.02.2023 включно без поважних причин та загалом не відпрацював 150 годин громадських робіт.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Частиною 1 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Прокурор подав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.

Обвинувачений у ході досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, подав письмову заяву, згідно з якою беззаперечно визнаєвстановлені під час досудового розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, а добровільність беззаперечного визнання винуватості та згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за відсутності обвинуваченого ствердив його захисник адвокат ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом враховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_3 доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2022 за ст. 126-1 КК України, яким йому призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став, умисно ухилявся від виконання вироку та вчинив новий кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Зазначені вище обставини, в своїй сукупності, дають підстави для висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, характеризується стійкою схильністю до вчинення кримінальних проступків та його небажання ставати на шлях виправлення.

Окрім того, суд враховує, що обвинувачений у шлюбі не перебуває та будучи особою працездатного віку, ніде не працює, не навчається та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має, за місцем проживання характеризується негативно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, та характеристики особи обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні підстави для призначення йому покарання у виді обмеження волі із застосування ст. 75 КК України та його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відтак, з урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, особи обвинуваченого, який є раніше судимим, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, наявності однієї обставини, що пом`якшує покарання, вчинення обвинуваченим кримінального проступку після винесення вироку Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 05.12.2022, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах із застосуванням покарання у виді арешту із застосуванням ст. 71, 72 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 389 КК України, після винесення вироку Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 05.12.2022, тому суд призначає остаточне покарання у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднує невідбуте покарання у виді 150 годин громадських робіт, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КК України слід перевести в арешт з розрахунку один день арешту за вісім годин громадських робіт, оскільки відповідно до ст. 73 КК України при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-67, 69-1 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст. 71, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2022 за ст. 126-1 КК України, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 18 (вісімнадцяти) днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази: особову справу засудженого ОСОБА_3 №01/2023 на 37 арк., яка передана на зберігання до Золотоніського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області передати законному володільцю.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) діб з дня його отримання з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, в порядку передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6