У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2023 Справа №607/5821/23

1-кс/607/1992/2023

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 від 28.03.2023р. про скасування арешту майна,

за участю: адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 29 березня 2023 року звернувся представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 із клопотанням від 28.03.2023р. про скасування арешту майна, а саме із двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , арешт на яку був накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.07.2014р. №607/11593/14-к в рамках кримінального провадження 00001863 від 07.07.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримує, в його обґрунтування зазначає, що кримінальне провадження, в межах якого був накладений арешт закрито постановою від 16.03.2017р., проте арешт із квартири станом на дату подання клопотання не знятий, чим невиправдано порушуються право власності ОСОБА_3 .

Слідчий в судовому засіданні відносно поданого клопотання не заперечив, посилаючись на закриття постановою прокурора від 16.03.2017р. кримінального провадження, в якій також вирішено питання про скасування арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з таких міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із долучених в судовому засіданні матеріалів, а саме Інформації з Державного реєстру речових прав станом на 07.02.2023р. встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.07.2014р. №607/11593/14-к накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Постановою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 16.03.2017р. кримінальне провадження №00001863 від 07.07.2014р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284, п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України, а також вирішено скасувати арешт на 1/1 частку двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 4 ст. 132 КПК України, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При встановлених обставин, ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.07.2014р. №607/11593/14-к, якою був застосований захід забезпечення кримінального провадження, як арешт квартири АДРЕСА_1 , припинила свою дію від дати прийняття прокурором Тернопільської місцевої прокуратури постанови 16.03.2017р. про закриття кримінального провадження в силу прямої вказівки Закону і при тому, що прокурором у постанові також вирішено питання про скасування арешту із нерухомого майна.

А тому, власник майна не позбавлений права звернутися до уповноваженого на те органу для вирішення питання зняття обтяження із нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 132, 174, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 від 28.03.2023р. про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1