Справа 939/899/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4214/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого в режимі ВКЗ з Київським СІЗО - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2023 року включно.

Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не припинили свого існування. Наявність зазначених ризиків, на переконання суду ґрунтувалося на тяжкості та фактичних обставинах злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , тяжкості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини у пред`явленому обвинуваченні. Окрім цього, судом враховані дані про особу ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується посередньо, постійного джерела доходу та роботи не має.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу указавши на його незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що заявлені прокурором та констатовані судом ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не підтверджені будь-якими доказами. Натомість, на переконання захисника, дані про особу ОСОБА_8 спростовують будь-які підстави для висновку про реальне існування вказаних ризиків. Зокрема, вказане твердження, на думку захисника ґрунтується на відсутності свідків обвинувачення, які би могли свідчити проти нього. Крім цього, ОСОБА_8 має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно. Ухвала не містить зазначення обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання констатованим ризикам. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її доводи необґрунтованими та просив залишити її без задоволення, а ухвалу без зміни;

вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до вимог ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов обгрунтованого висновку щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з вказаних підстав відсутні.

Посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що ризики, наведені прокурором у клопотанні про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як і обгрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 187 КК України ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються будь-якими фактичними даними, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити достатніми підставами для скасування ухвали Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року, оскільки, на думку колегії суддів, вказане судове рішення відповідає вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, в тому числі на предмет його вмотивованості, з огляду на те, що в ньому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а тому вважає це рішення законним та обґрунтованим. При цьому колегія суддів звертає увагу, що питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішене на стадії судового провадження. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, а тому доводи захисника щодо відсутності доказів, які б свідчили про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу. Жодних обставин, які б свідчили про те, що продовжений обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого не встановлено та стороною захисту не доведено.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів захисника про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, то, на думку колегії суддів, інші запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування його від суду чи вчинення іншого кримінального правопорушення у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Бородянського районного суду Київської області від 07.11.2022р., а тому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 05 січня 2023 року включно залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4