Справа № 125/1401/22
Провадження №11-кп/801/1129/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 11.10.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000039 від 30.04.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 2, ч. 3 ст. 332 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
В с т а н о в и в:
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 11.10.2022 року клопотання прокурора задоволено.
Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту на період доби з 23:00 години по 06:00 годину із забороною залишати у вказаний період місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до суду у кримінальному провадженні за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками і викривачем у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначено строк дії ухвали в частині запобіжного заходу і покладених обов`язків два місяці, тобто до 11.12.2022 включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 11.10.2022 року скасувати та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обовязків.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 судом не взято до уваги вимоги п. 6 ст. 184 КПК України, оскільки сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу.
Ризики, які вказані прокурором у клопотанні належним чином не підтверджені і не доведені у судовому засіданні.
Судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ст. 178 КПК України та не враховано те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, бо довгий час працював на займаній посаді та користувався повагою колег, має місце роботи, гарну репутацію, раніше не переховувався від органів досудового розслідування та суду, інших порушень інших запобіжних заходів не мав; інших повідомлень особі про підозру немає.
Судом не враховано, що у всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів ( Буров проти України п. 51).
Також, з урахуванням мінімальних ризиків, оскільки процесуальні дії органами досудового розслідування вже проведені, суд обмежився лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону та застосував запобіжний захід належним чином необгрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та обвинуваченого.
Крім того, сукупність матеріалів кримінального провадження доданих до клопотання є недостатньою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, оскільки обгрунтованість підозри не переконують обєктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкрентного злочину.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 статті 369-2, ч.3 статті 332 КК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Суд першої інстанції належним чином, в дотримання вимог ч3 ст. 315, ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту нічну пору доби, суд першої інстанції врахував, що 08.09.2022 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в проміжок часу з 23:00 год. по 06:00 год., тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності висунутого обвинувачення, що свідчить про реальність ризику переховуватися від суду, те, що у кримінальному провадженні, крім свідків, які ще судом не допитані, брав участь викривач, який за своїм статусом є більш обізнаним щодо обставин кримінального провадження, ніж інші свідки, що збільшує ймовірність намагань вплинути на нього.
Також судом першої інстанції враховано, що згідно повідомлення від 11.10.2022 №2427, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що ОСОБА_7 є солдатом запасу і є лише кандидатом на потенційне проходження військової служби та те, що під час воєнного стану і ведення активних бойових дій на території України є очевидним неможливість точно передбачити місце служби особи і неможливо стверджувати, що буде забезпечена безперешкодна участь обвинуваченого у судовому розгляді.
За таких обставин, висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт у нічну пору доби не зможе запобігти ризикам, визначеним в ст.177 КПК України, а саме спробам ОСОБА_7 переховуватися від суду, з урахуванням того, що обвинувачений 11.07.2022 року намагався виїхати за межі України є належним чином обгрунтованими.
Твердження захисника ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 не має намір переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином спростовується вищевказаними даними, згідно яких останній має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та 11.07.2022 намагався виїхати за межі України.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні звязки, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують висновки суду щодо доцільності застосування запобіжного заходу.
Крім того, вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, щодо застосування більш мякого запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання, суд апеляційної інстанції враховує, що розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 триває, в даному кримінальному провадженні не допитані свідки, викривач, та вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 11.10.2022 року в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту на період доби з 23-00 год. до 06-00 год. залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3