УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000238 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2021 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трикратне Вознесенського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, маючого середню освіту, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_10

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

представник потерпілого - адвокат ОСОБА_11

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_9 , закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді. Визнати недопустимими докази, зібрані під час досудового розслідування цього кримінального провадження.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено обов`язки передбачені положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Цим же вироком, ОСОБА_9 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено обов`язки передбачені положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі не погоджується з оскаржуваним вироком щодо доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зазначає, що висновки суду не підтверджені доказами, свідоме допущення припущень під час ухвалення вироку та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

На думку апелянта, матеріали кримінального провадження не містять документів на підтвердження повноважень слідчих, оскільки реєстр матеріалів доданих до обвинувального акта не містить відомостей про прийняте процесуальне рішення начальником слідчого відділення органу досудового розслідування про створення групи слідчих, яким було надано повноваження на проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначає, що в рамках даного кримінального провадження не встановлено суми матеріального збитку завданого кримінальним правопорушенням, а отже не встановлено об`єктиву сторону кримінального правопорушення, що виключає склад злочину, адже кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України відноситься до категорії майнових злочинів та встановлення матеріального збитку або суми завданої злочином шкоди є обов`язковим.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі вважає, що при ухваленні вироку відносно ОСОБА_9 були допущені істотні порушення конституційних гарантій і вимог кримінального процесуального законодавства, на його думку, вирок не відповідає встановленим під час судового розгляду обставинам справи.

Захисник вказує, що ОСОБА_9 було затримано о 01:00 годині 31 липня 2018 року не у приміщенні Братського ВП ГУ НП України у Миколаївській області, як зазначено в протоколі про затримання особи, а на автодорозі між селами Трикрати і Трикратне Вознесенського району Миколаївської області після застосування до нього заходів фізичного впливу групою невідомих осіб, за такого, всупереч вимог ст.ст. 104, 208 КПК України, час місце затримання в протоколі зазначено невірно.

Окрім того вказує, що під час затримання ОСОБА_9 , органами досудового слідства грубо порушено право на захист, оскільки всупереч ч. 4 ст. 213 КПК України та п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання осіб, слідчий повідомив регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області лише через 4 години з часу фактичного затримання.

Зазначає, що під час огляду транспортного засобу вилучені речі не упаковані належним чином та не опечатані, що дає підстави для сумнівів щодо забезпечення режиму збереження речових доказів і їх непорушності.

Захисник ОСОБА_8 зауважує, що автомобіль не вилучався, а повторний його огляд і зважування проводився без ухвали слідчого судді.

На думку апелянта, у цьому кримінальному провадженні в розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, відсутній потерпілий, оскільки згідно заяви ОСОБА_12 , шкода була спричинена йому, а потерпілим визнано ФГ «Забава».

Апелянт вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 , під час судового розгляду, не була доведена поза розумним сумнівом у інкримінованому останньому кримінальному правопорушенні на підставі належних та допустимих доказів, та у взаємозв`язку з пред`явленим обвинуваченням.

Вказує, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відсутні будь-які документи щодо визначення повноважень прокурора (групи прокурорів), слідчого (групи слідчих), як передбачено кримінально-процесуальним законодавством та обґрунтовано постановою від 22 лютого 2021 року №754/7061/15 Касаційного кримінального суду, що обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, оскільки вони зібрані посадовими особами, які не мали на те законних повноважень.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом встановлено та визнано доведеним, що 30 липня 2018 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , на автомобілі «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, прибули до нежилого будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 , демонтувавши вікно, проникли в приміщення, звідки скоїли крадіжку комбінованого корму для тварин вагою 531,8 кг, вартістю 5 грн.70 коп. за один кілограм на суму 3031 грн. 26 коп., яке належить ФГ "Забава". Після чого погрузивши викрадене майно в автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зникли з місця скоєння злочину.

Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням до іншого приміщення.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про їх винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинувачених за ч.3. ст.185 КК України є правильною.

Апеляційним судом не встановлено порушень, які наведені в апеляційних скаргах та які перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не визнав та показав суду, що знайомий на ім`я ОСОБА_13 запропонував купити у нього зернову дерть для корму тварин за ціною 2500 грн. за 1 т. Ціна комбікорму його влаштувала, тому він запропонував і ОСОБА_9 також купити дерть для тварин, на що той погодився. В свою чергу знайомий на ім`я ОСОБА_13 пояснив куди необхідно під`їхати, та біля 22-23 години останній мав виїхати їм на зустріч. Потім він сів за кермо належного йому автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_9 сів на переднє пасажирське сидіння, та вони поїхали із с. Олександрівка Вознесенського району в напрямку смт. Братського Миколаївської області. Опівночі, коли було зовсім темно, вони приїхали до с. Петропавлівка Братського району. По обидві сторони від них були розташовані приміщення двох баз та кожна окрема були огороджені. Там же побачили світлого кольору автомобіль марки ВАЗ 2106, яке стояло на узбіччі. Водій того авто вмикаючи світло фар дав зрозуміти, що він чекає на них. Тому він із ОСОБА_9 вийшли із свого автомобіля, підійшли до автомобіля ВАЗ 2106, перезавантажили з того автомобіля у свій 12 мішків, наповнених комбікормом приблизно по 50 кг, загальна вага яких була приблизно 700 кг, він віддав ОСОБА_13 2000 грн. після чого останній кудись поїхав. Він із ОСОБА_9 , сівши в своє авто, поїхали через с. Петропавлівка в бік с. Олександрівка

Допитаний в судовому засіданні, суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України також не визнав, надав суду покази аналогічні показам ОСОБА_7 , в яких по суті заперечував таємне викрадення комбікорму.

Проте такі доводи обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та їх захисників щодо непричетності обвинувачених до вчинення даного кримінального правопорушення, та посилання їх на те, що 12 мішків наповнених комбікормом приблизно по 50 кг кожен, загальна вага яких була приблизно 700 кг та які були вилучені працівниками поліції із автомобіля, яким керував ОСОБА_7 , вони придбали у його знайомого на ім`я ОСОБА_13 за 2000 грн., апеляційний суд не приймає, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та показами свідків.

Так, показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в їх сукупності підтверджується час, місце та спосіб вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, зокрема, те, що у вказаний час обвинувачені були у зазначеному місці на автомобілі, який від`їжджав від бази потерпілого, за яким безперервно їхав свідок ОСОБА_15 , обидва обвинувачені перебували в цьому автомобілі, в якому знаходились 12 мішків з комбікормом, такі ж мішки і з таким же вмістом комбікорму, що знаходилися у приміщенні складу потерпілого. Окрім того, свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_12 обвинувачені були затримані з викраденим майном безпосередньо після вчинення злочину, коли ті намагалися втекти після зупинення їх авто.

Суд першої інстанції, дослідивши докази по справі, вірно вважав їх несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами доводять винуватість обвинувачених, зокрема: протоколом огляду транспортного засобу ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 зеленого кольору в якому виявлено в тому числі в багажнику 2, а на задньому сидінні 10 поліетиленових мішків білого кольору з написом друкованими білими літерами "Амонію натрію (селітра)" наповненими комбікормом. Протоколом огляду місця події оглянуте одноповерхове нежиле домоволодіння, розташоване в с. Українець, Братського району Миколаївської області з розбитим (демонтованим) віконним отвором, вхідні двері зачинені навісним непошкодженим замком, яке використовується під складське приміщення, в якому знаходяться поліетиленові мішки білого кольору з комбікормом, які мають надруковані літери білого кольору по синій заливці вибито напис "Амонію натрію (селітра)". Протоколом огляду місця події (транспортного засобу) ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 зеленого кольору на території Братського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: пров. Європейський, 13 смт. Братське Миколаївської області. В багажному відділенні автомобіля в тому числі 2 полімерних мішки білого кольору, один з яких розв`язаний та в середині якого знаходиться продукція подрібненого зерна, а на задньому сидінні автомобіля виявлено 10 мішків білого кольору з поліетилену, в середині яких знаходиться подрібнена продукція зернових культур. Протоколом зважування де на електронних вагах "Nokosonic" зважувались 12 мішків із подрібненою зерновою продукцією, що знаходилися в автомобілі ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , та загальна вага яких склала 531,8 кг. Протоколом огляду речей, відповідно до якого були оглянуті поліетиленові мішки білого кольору з надписом "Амонію натрію" в кількості 12 штук, які знаходяться в приміщенні гаражу № НОМЕР_2 на території Братського ВП ГУНП в Миколаївській області. Їх цілісність не пошкоджена, при їх відкритті, в середині кожного мішка виявлено подрібнений комбінований корм із зерна кукурудзи та пшениці. Протоколом огляду місця події детально оглянуто приміщення нежитлового будинку, яке використовується під складське приміщення за адресою: АДРЕСА_4 . Вхідні ворота (двері) не пошкоджені. В кімнаті № 1 мається зерно пшениці та ячменю. В кімнаті № 2 на підлозі знаходяться поліетиленові мішки білого кольору наповнені зерном ячменю. Навпроти дверного отвору, розташоване вікно розміром 1.5м х 1.2 м, яке замуроване каменем до верху висотою 1.2м, а у верхній частині знаходиться дерев`яна рама із скляною шибкою з трьох частин висотою 30 см. Під вікном на підлозі знаходяться дерев`яні двері, на яких лежать дерев`яні дошки. Висота дверцят від підлоги складає 65 см. Виявлено частини каменю білого кольору та частини цементно-бетонної суміші. В кімнаті № 3 на підлозі знаходяться поліетиленові мішки білого кольору з надписом "Амонію натрію", в середині яких знаходиться подрібнений комбінований корм із зерна кукурудзи та пшениці. З південної сторони будівлі, на висоті 1.36 м від землі є замуроване комнем та свіж бетонною сумішшю вікно, де у верхній частині є дерев`яна рама із трьома частинами скла. Висота рами 30 см. Розмір вікна 1.5м х 1.2 м. Розмір замурованого вікна до рами - 1.2 м. Під вікном на землі наявні частини та уламки каменю, схожі з каменем, що на вікні із внутрішньої частини. При цьому, із внутрішньої сторони вікна від дерев`яної рами зі склом, що зверху, виявлено свіжозамуровані камені до низу заввишки 30 см.

Підстави вважати, що докази у кримінальному провадженні судом оцінені поверхово та однобічно, а висновки суду викладені у вироку не підтверджують винуватості обвинувачених у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні у колегії суддів відсутні. Вищевказані докази зібрані, досліджені та оцінені органами досудового розслідування і судом першої інстанції з дотриманням вимог, передбачених ст. 84-94 КПК України, є належними, допустимими, об`єктивними, логічними, взаємоузгодженими між собою та сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційних скаргах, сторони захисту посилались на недопустимість доказів, оскільки всі слідчі дії та процесуальний контроль у даному кримінальному провадженні здійснювалось посадовими особами (слідчими, прокурорами), які на думку захисників, не мали не те повноважень у конкретному кримінальному провадженні.

Такі посилання апеляційний суд вважає необґрунтованими. Відповідно до матеріалів кримінального провадження 31.07.2018 року після внесення до ЄРДР кримінального провадження №0000238 за фактом викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до положень ст.39,110 КПК України, заступником начальника СВ НП України ГУНП в Миколаївській області Братського відділу поліції була винесена постанова про здійснення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні групою слідчих до якої входили і слідчі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Також в цей же день, з дотриманням вимог ст. 36, ч.1 ст. 37 КПК України, постановою заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури була призначена група прокурорів для здійснення процесуального керівництва в цьому кримінальному проваджені. Відсутність посилання в реєстрі на зазначені процесуальні документи не спростовує їх існування та не свідчить про відсутність повноважень у слідчих, які проводили досудове розслідування та у прокурорів, що здійснювали процесуальний нагляд у цьому кримінальному провадженні. Зазначене свідчить про те, що докази в цьому кримінальному проваджені отриманні уповноваженими на це особами, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону є належними та допустимими.

Крім того, сторона захисту вказувала на порушення прав обвинувачених при їх затриманні потерпілим та іншими особами. Разом з тим, матеріали кримінального провадження містять протоколи затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 слідчим ОСОБА_18 , в присутності захисників, в яких обвинувачені зазначили, що клопотань, скарг та зауважень щодо затримання не мають. ОСОБА_9 вказав, що не згоден із затриманням, оскільки немає доказів його вини (т. 2 а.с. 27-38). Таким чином, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 були затримані в порядку ст. 208 КПК України, уповноваженою на те особою, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. В присутності захисників їм були роз`яснені підстави їх затримання та права. За такого, доводи сторони захисту про порушення права на захист обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 при їх затриманні є неприйнятними.

Доводи захисника ОСОБА_8 про визнання неналежним доказом заяву ОСОБА_12 про вчинення злочину, оскільки ця заява написана приватною особою, тоді як потерпілою особою в даному кримінальному провадженні є юридична особа, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, засновником ФГ "Забава" є ОСОБА_12 , який повідомив правоохоронні органи про вчинення відносно нього злочину.

Відповідно до ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Частина 3 ст. 185 КК України відноситься до публічного обвинувачення, яке, відповідно до ст. 25 КПК України, може бути розпочате слідчим, прокурором в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, в тому числі і на підставі заяви потерпілого. Тому вказана заява не мала вирішального значення для початку досудового розслідування.

Щодо твердження захисників про те, що в рамках даного кримінального провадження вартість викраденого майна відповідно до вимог кримінального процесуального закону не визначалась, оскільки не були проведенні експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, апеляційний суд не бере до уваги. Як вбачається з вироку суду вартість викраденого майна підтверджена довідками СФГ «Забава» та КП «Братський ринок» від 05.09.2018р., які вірно визнані судом допустимим засобами доведення вартості викраденого майна.

Суд виходив з того, що працівники КП "Братський ринок" здійснюють торгівлю аналогічними товарами, ФГ "Забава" доводило свою позицію на підставі бухгалтерських документів господарства, вони цілком обізнані про вартість такого комбікорму, потерпілий по справі в судовому засіданні не заперечував вартість комбікорму, викраденого у нього, встановлену слідством на підставі відповідних довідок КП "Братський ринок" та ФГ "Забава", тому суд вірно вважав, що надані довідки на підтвердження вартості викраденого майна, яка вказана стороною обвинувачення в обвинувальному акті, є належними та достатніми доказами спричинення матеріальної шкоди потерпілому на суму 3031 грн.26 коп. Інформація щодо вартості викраденого є загальновідомою та загальнодоступною, тому спеціальних знань не потребує. Таким чином, судом визначено вартість викраденого майна в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що відповідає вимогам ст. 337 КПК України яка становить 3031 грн. 26 коп.

У зв`язку з викладеним, доводи апеляційних скарг про те, що не доведено винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на думку апеляційного суду, ґрунтуються на припущеннях є необґрунтованими та безпідставними.

Навпаки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що докази покладені судом в основу вироку не суперечать один одному та доводять винність обвинувачених поза розумним сумнівом.

Повно та об`єктивно з`ясувавши обставини кримінального провадження, дослідивши та оцінивши, відповідно до ст. 94 КПК України, всі докази, подані сторонами кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в таємному викрадені чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням до іншого приміщення, та правильно кваліфікував їх дії за ч.3 ст.185 КК України. Свої висновки суд першої інстанції належним чином умотивував у вироку. Тому доводи сторони захисту про необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України, з урахуванням, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних щодо особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченим міри покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особам обвинувачених, буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченим покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наведеного, доводи апелянтів щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними, за такого підстав для скасування вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційних скарг захисників, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2021 року, стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді