Справа № 752/2787/23
Провадження № 1-кс/752/1362/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_7 , погоджене старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, незаміжньої, працюючої: вчителем початкових класів ТОВ «АВАШКОЛА», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у кримінальному провадженні за № 0000896 від 25.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в місті Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000896 від 25.11.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127 КК України. Клопотання погодив заступник начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СУ ГУНП в місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000896 від 25.11.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , фактично розміщений та функціонує заклад для тимчасового перебування дітей дошкільного віку, кількість яких складає дев`ятнадцять осіб, та який фактично здійснює діяльність з виховання, реабілітації та терапії дітей з «загальними розладами розвитку» (відповідно до МКХ-10) та «розладами аутистичного спектра» (РАС) (DSM-V), яким фактично керує та виконує функції керівника ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 фактично виконує функції дитячого вихователя у вищевказаному закладі, а саме здійснює догляд за малолітніми дітьми та виконує вправи, спрямовані на загальний розвиток.

Слідством встановлено, що враховуючи наявні розлади розвитку у малолітніх дітей, що відвідують даний заклад, ОСОБА_6 шляхом неправомірних дій по відношенню до останніх, за небажані (неправильні) форми поведінки, у зв`язку із наявністю у них небажаних форм такої поведінки, що пов`язана із розладами, наявних у них, тобто такими, що є невимушеними та неумисними, обумовленими «загальними розладами розвитку» та «розладами аутистичного спектра», умисно застосовує до дітей покарання або дії, спрямовані на примушування, для чого практикує методи психологічного та фізичного впливу насильницького характеру.

Так, в порушення положень Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ОСОБА_6 , попередньо дійшовши мовчазної згоди із іншими вихователями даного закладу щодо допустимості та прийнятності неправомірних дій по відношенню до малолітніх дітей, їх характеру та змісту, спільно керуючись загальною методикою «заохочень та покарань» так званою терапією, а саме шляхом застосування фізичної сили, психологічного тиску та вербальних вказівок, використання вікового пріоритету та фізичної переваги, заподіювала систематично, протягом тривалого періоду часу підопічним дітям сильний фізичний біль, фізичні та моральні страждання, усвідомлюючи їх вікову, фізичну та психологічну нездатність протистояти таким діям та чинити їм адекватний опір, при цьому, розуміючи, що такі дії супроводжуються для малолітньої дитини стресом, почуттям жаху та неспокою, здатні принизити та зламати її морально.

Реалізовуючи свою злочинну діяльність, що виражалась у прийнятті спільних, заздалегідь узгоджених із іншими вихователями, принципів, правил та методів поведінки із малолітніми дітьми, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у невстановлений період часу, але не раніше 25.11.2022, протягом трьох місяців, у присутності та за мовчазної згоди інших вихователів, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 систематично, довготривало примушувала малолітніх потерпілих виконувати фізичні навантаження, наносила удари по обличчю та тілу, хапала та викручувала руки, тягнучи при цьому їх доверху, стискала шию, нахиляючи тіло дитини до підлоги, примушувала із стільцем на плечах присідати та читати у такому положенні, присідати тримаючи руки за головою, стискала своїми руками губи дитини, тягнучи їх доверху з метою примусити останніх мовчати.

Таким чином, ОСОБА_6 систематично, протягом тривалого часу, усвідомлюючи вікову, фізичну та психологічну нездатність малолітніх дітей протистояти таким діям, чинити їм адекватний опір, свідомо спричиняла побої та мучення, не звертаючи уваги на постійний плач та крики потерпілих, їх фізичний супротив і власне усвідомлення, що своїми діями спричиняє фізичний біль, мучення та моральні страждання останнім.

При цьому, ОСОБА_6 чітко та явно усвідомлювала, що їх дії по відношенню до малолітніх дітей залишаються прихованими від викриття, тобто такими, які мають латентний характер, оскільки, викриття таких дій неможливо, враховуючи, що свою злочинну діяльність вона разом із іншими вихователями конспірує, здійснює відносно малолітніх дітей, які в силу свого малолітства не можуть повноцінно розуміти та усвідомлювати характер вчинюваних відносно них дій, їх значення, соціально-правові наслідки та протистояти ним та відповідно повідомити про вчинюване відносно них насильство.

В результаті вище перелічених дій та впливу на малолітніх потерпілих, які перебували тривалий час у стані психологічного пригнічення та фізичного страждання через вплив на їх тіло, що супроводжувалось стресом, ОСОБА_6 ламала їх волю та схиляла у подальшому до виконання наказів, тобто примушувала вчиняти дії, що суперечили їх волі.

14.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про те, що вона підозрюється у катуванні, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, або з метою покарати її за дії, вчинені нею, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ч. 2 ст. 127 КК України.

На обґрунтування необхідності застосування щодоОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України.Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування; виключно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Пояснив, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, є обґрунтованою; ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, є доведеними.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, подав письмові заперечення в яких послався на таке. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не обґрунтована та не підтверджена належними доказами. Клопотання про застосування запобіжного заходу не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки не містить викладу обставин, із посиланням на докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні. В клопотанні не обґрунтовано недостатність застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою. Ризики, про які вказано слідчим у клопотанні, не обґрунтовані та не доведені належними доказами. Захисник підозрюваної просив врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має на утриманні батьків пенсіонерів, раніше не судима. На підставі зазначеного захисник просить відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; у разі наявності підстав для застосування запобіжного заходу, застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, зокрема, нічний домашній арешт. Окрім зазначеного, в судовому засіданні захисник послався на порушення стороною обвинувачення правил територіальної підсудності щодо подачі клопотання про застосування запобіжного заходу.

Підозрювана підтримала позицію свого захисника, просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що слідчими СУ ГУНП в місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000896 від 25.11.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127 КК України.

14.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_6 має статус підозрюваної у цьому кримінальному провадженні і щодо неї може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинупередбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, який у відповідності до положень ст. 12 КПК України, відноситься до категорії тяжкого.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів клопотання, Наказом начальника ГУ НП у м. Києві Національної поліції України від 16.11.2022 №1528, визначено місце розташування та проведення досудового розслідування відділів розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості; розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності; розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи; розслідування злочинів у сфері транспорту; розслідування злочинів, учинених дітьми; розслідування особливо тяжких злочинів, розслідування злочинів в сфері наркотичних засобів, розслідування злочинів проти довкілля СУ ГУ НП у м. Києві службові приміщення в адміністративних будівлях, зокрема, за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114, що за територіальною юрисдикцією відноситься до Голосіївського району м. Києва. За таких обставин, доводи захисника про порушення стороною обвинувачення правил територіальної підсудності щодо подачі цього клопотання, слідчим суддею відхиляються.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_6 могла вчинити зазначений вище злочин.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_6 вчинила зазначене кримінальне правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, зокрема: протокол допиту свідка; протокол огляду; висновок спеціаліста; протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами, доданими до клопотання.

Слідчий суддя відхиляє аргументи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки матеріалами, доданими до клопотання, підтверджено, що висновки органу досудового розслідування щодо підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 127 КК України,не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчиненняОСОБА_6 вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Заперечення захисників головним чином зводяться до оцінки обґрунтованості підозри та наявності у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваної, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Належну оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд при розгляді справи по суті.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюванаОСОБА_6

може вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 127 КК України, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 , обставини вчинення інкримінованого їй злочину, особу підозрюваної, не виключає, що підозрювана, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Також прокурором доведено наявність підстав вважати, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Такий ризик є обґрунтованим, оскільки з огляду на стадію кримінального провадження, наразі органом досудового не віднайдені всі речі та документи, які мають доказове значення у кримінальному провадженні. ОСОБА_6 є працівником ТОВ «Авашкола», має доступ до документів цього закладу і може здійснити спроби вчинити дії, спрямовані на знищення чи приховання речей чи документів, які можуть вказувати на її причетність до кримінального правопорушення, та які мають доказове значення для досудового розслідування.

Прокурором також обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_6 про осіб, які давали показання у кримінальному провадженні, вона може здійснити спроби впливу на них з метою зміни наданих показань, що в подальшому виключить надання ними правдивих і повних показань під час досудового розслідування і судового розгляду.

При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит. Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на даний час існує загроза того, що підозрювана може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення або відмови від надання показань для уникнення останньою кримінальної відповідальності.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених пунктами 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує спосіб та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину. На переконання слідчого судді ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, є доведеними.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік та стан здоров`я підозрюваної; сімейний стан (незаміжня); на утриманні малолітніх дітей не має; наявність у підозрюваної роботи та постійного місця проживання; раніше не судима.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та доведених стороною обвинувачення ризиків, відомостей щодо особи підозрюваної, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою прокурором доведено наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання п`ятьом доведеним ризикам буде недостатнім, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть в повній мірі запобігти зазначеним вище ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

За таких обставин, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого і наявність підстав для застосування щодо підозрюваноїОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 58 діб, а саме по 14.04.2023 включно.

Керуючись статтями 32, 110, 131, 132, 176-178, 183-184, 193, 194, 206, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком на 58 діб, а саме по 14.04.2023 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі судового засідання.

Повний текст ухвали проголошено 21.02.2023 року о 17.30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1