Справа № 766/2403/16
1-і/214/209/22
У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2022 року колегія суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п. 4,6, 12, 187 ч.4 КК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 продовжити строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказує наступне. Херсонським міським судом розглядалась кримінальна справа щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 25.01.2016 близько 22:00 години, знаходячись в підвальному приміщені недобудованої споруди по АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , переслідуючи корисний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, здійснили напад на ОСОБА_9 поєднаний із насильством, небезпечним для його життя та здоров`я, з метою заволодіння майном останнього, який виразився в нанесенні множинних ударів дерев`яною палицею в область голови ОСОБА_10 , в результаті чого спричинили останньому, згідно з висновком експерта № 131 від 16.02.2016 тілесні ушкодження у вигляді забитих ран голови, обличчя, синців обличчя, крововиливів в м`якіт канини голови, обличчя, слизову оболонку верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я, після, попередньо обливши ОСОБА_9 невідомою речовиною, підпалили останнього та його спальне місце, внаслідок чого, настали тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 від отруєння чадним газом (окисомвуглецю), в процесі розбійного нападу заволоділи кросівками «Адідас», вартість яких, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 2701 від 25.04.2016 становить 400 грн., які належали ОСОБА_9 , в результаті чого спричинили потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 400 гривень. Зазначає, що таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 своїми умисними діями, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_7 під час здійснення розбійного нападу на ОСОБА_9 , що мав місце 25.01.2016 року близько 22:00 години в підвальному приміщені недобудованої споруди по АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 переслідуючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій юдині, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, попередньо обливши ОСОБА_9 невідомою речовиною, підпалили останнього та його спальне місце, внаслідок чого, спричинили останньому нестерпного болю та особливих фізичних страждань, що підтверджується наявністю на тілі ОСОБА_9 термічних опіків тіла другого ступеню 10% (правоїзадньо-бокової поверхні грудної клітини), які виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії джерела високої температури, після чого, 25.01.2016 року в приміщені недобудованої споруди по АДРЕСА_1 , згідно з висновком експерта № 131 від 16.02.2016 настала смерть ОСОБА_9 внаслідок отруєння чадним газом (окисомвуглецю). Зазначає, щ таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 своїми умисними діями, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: умисне протиправне заподіяння смерт ііншій людині, вчинене з корисливих мотивів, з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб. Вказує, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень(злочинів), передбачених п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, які будуть досліджені у суді під час судового розгляду по суті. Зазначає, що окрім доказів причетності до інкримінованого злочину, органами досудового розслідування також було вивчено особу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чайкіне Бериславського району Херсонської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючий, офіційно неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий: 26.03.2007 Бериславським р/с Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі (на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки); 28.04.2009 Бериславським р/с Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі (на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк покарання за попереднім вироком. Всього до відбуття 3 роки 5 місяців позбавлення волі) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючий, офіційно неодружений, уродженець м. Нова Каховка Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимий: 12.06.2002 Бериславським р/с Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі (на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки); 16.03.2005 Скадовським р/с Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі (на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк покарання за попереднім вироком. Всього до відбуття 4 роки позбавлення волі); 06.11.2007 Бериславським р/с Херсонської області за ст. 185 ч.2, ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі (на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк покарання за попереднім вироком. Всього до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі); 23.12.2011 Бериславським р/с Херсонської області за 395 КК України до 1 місяцю арешту; 24.01.2013 Новокаховським р/с Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 10.11.2015 Суворовським р/с м. Херсона за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі (на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки). Вказує, що на теперішній час ОСОБА_8 , ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.04.2022 року включно. Зазначає, що на даному етапі досудового розслідування ризики відповідно до ст.177 КПК України, які були враховані Херсонським міським судом Херсонської області при обранні запобіжного заходу та в подальшому при продовженні від 28.02.2022 у виді тримання під вартою залишились незмінними та актуальними. Вказує, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обвинувачуються у злочині проти власності та життя й здоров`я, які є особливо тяжкими та за які передбачено максимальне покарання у виглядідовічного позбавлення волі, що у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.) Так, утриманців у ОСОБА_8 , ОСОБА_7 немає, характер вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинувачених вказують на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (підозрюваний може незаконно впливати на свідків). Зазначає, що також існує і ризик повторення протиправної поведінки ( п.12 ч.1 ст.178 КПК України), оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 офіційно не працевлаштовані, законних джерел доходів немає та відсутні стійкі соціальні зв`язки. За таких обставин, обґрунтованим вважає продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_8 , СметанюкЄ.Ю.

Прокурор у судовому засіданні клопотання відносно ОСОБА_7 підтримав. Також пояснив, що заперечує проти залишення без розгляду клопотання відносно ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, на заперечує проти залишення без розгляду клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою. При цьому пояснив, що на його думку підозра є необґрунтованою, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, справа не розглядається. Також зазначив, що у обвинуваченого є мати та дитина, які потребують допомоги обвинуваченого. Просить змінити запобіжний захід на більш м`який. Проти залишення без розгляду клопотання відносно ОСОБА_8 не заперечує.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого та іншого захисника.

Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_8 суду не виявилося за можливе.

Вислухавши думку прокурор, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та про залишення без розгляду клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п. 4,6, 12, 187 ч.4 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду від 28 лютого 2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строком на два місяці до 28 квітня 2022 року включно.

Починаючи з 22 квітня 2022 року і по теперішній час матеріали за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в межах якого подано клопотання про продовження строків тримання його під вартою, до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з Херсонського міського суду Херсонської області не передані.

Отже, судовий розгляд даного кримінального провадження протягом більше ніж півроку, не здійснюється по суті, у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, якому відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 06.03.2022 року №1/0/9-22 визначено підсудність справ Херсонського міського суду Херсонської області.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 з наступними змінами і доповненнями, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до положень п. 39 рішення ЄСПЛ у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

У справі «Куроченко та Золотухін проти України», Заяви № 20936/16 та № 53257/16, (пункти 113-117), Європейський суд з прав людини, встановив порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції за таких обставин.

У справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), пункт 25) встановлено, що національне законодавство України не передбачає жодної процедури звернення із заявою про відновлення втрачених матеріалів справи у ситуаціях, коли не було ухвалено вироку суду (див. Пункт 60).

З цієї причини національні суди ніколи не розглядали суть справи заявника та не досліджували можливість відновлення матеріалів справи, навіть з джерел, вказаних заявником у цьому Суді (див. пункт 96). Суд також вважає переконливим аргумент заявника, що це виключило можливість зняти пред`явлені проти нього обвинувачення та закрити провадження (див. Пункт 97).

Так само, це перешкодило органам державної влади перевірити, чи відповідало суспільним інтересам продовження розгляду кримінальної справи щодо заявника за відсутності будь-яких перспектив прогресу у цьому провадженні і чи переважав такий інтерес шкоду, заподіяну заявнику продовженням провадження.

Суд пам`ятає, що забезпечення поваги до конвенційних прав заявника вимагало внесення законодавчих або інших еквівалентних змін до національної нормативно-правової бази. Однак Суд вважає, що національні органи влади мали провести таку перевірку, оскільки другий заявник, на відміну від першого заявника та заявника в рішенні у справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), не був визнаний винним судами будь-якої інстанції та обвинувачувався у вчиненні відносно менш тяжкого злочину, який, як вбачається, безпосередньо не впливав на права третіх сторін за статтями 2 та 3 Конвенції.

Отже, за відсутністю матеріалів кримінального провадження та інформації про їх наявність в Херсонському міському суді Херсонської області, в якому перебували матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , судовий розгляд кримінального провадження по суті, є неможливим. Крім того, з виходячи зі змісту доданих до клопотання документів, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання, а саме витягу з ЄРДР та копії ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 28 лютого 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до 28 квітня 2022 року включно, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та обставини, передбачені ст.194 КПК України, в тому числі наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує, що з клопотанням про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження прокурор до суду не звертався, а обвинувачений понад шість місяців перебуває у стані невизначеності щодо своєї справи, оскільки законодавством не врегульовано питання дій органів державної влади (судів, прокуратури) за вказаних обставин.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

З наведених вище підстав, а саме з того, що суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та обставини, передбачені ст.194 КПК України колегія суддів не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу, про що в своєму клопотання просить захисник. Тому це клопотання задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про залишення без розгляду клопотання в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує наступне.

Як передбачено ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; розумність строків. Зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом IX-1 цього Кодексу.

Як передбачено ст.20 КПК України, обвинувачений має право на захист, яке полягає у, зокрема, наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом; участь у кримінальному провадженні захисника обвинуваченого не звужує процесуальних прав обвинуваченого.

Згідно ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 КПК України, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Як передбачено ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання про продовження строку тримання під вартою суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців , до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Отже, як вбачається зі змісту ст. 331 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд має повноваження за наслідкам и розгляду цього питання продовжити або відмовити у продовження строку тримання під вартою.

Таким чином, прямо передбачене ст. 331 КПК України рішення, суд може прийняти лише за результатами розгляду клопотання.

КПК України прямо не регулює питання залишення без розгляду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

На даний час з офіційної інформації Генерального Штабу Збройних Сил України станом на 6:00 30.10 2022 року щодо російського вторгнення, яка опублікована на сайті «Урядовий портал» встановлено, що у Генерального Штабу ЗСУ мається інформація, що з виправної колонії №90 міста Херсон окупанти вивезли ув`язнених.

Таким чином, суд позбавлений реальної можливості забезпечити участь обвинуваченого у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, повідомити в будь-який спосіб його про розгляд цього клопотання.

Отже при таких умовах,розгляд клопотання та вирішення його по суті за відсутності у суду об`єктивної та реальної можливості забезпечити участь обвинуваченого,буде порушувати таке завдання кримінального судочинства, як застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження та таким засадам кримінального судочинства як змагальність сторін та забезпечення права на захист, що є неприпустимим.

На переконання суду залишення клопотання без розгляду буде відповідати такій засаді кримінального судочинства як розумність строків. При цьому суд враховує, що дане клопотання надійшло до суду 22 квітня 2022 року, згідно клопотання строк тримання обвинуваченого під вартою закінчувався 28 квітня 2022 року, на той час було відомо, що обвинувачені тримаються у виправній колонії №90, тому суд виходячи з цього, вживав заходи для забезпечення участі обвинувачених в розгляді клопотання в режимі відеоконференції і проводив судові засідання 25 квітня, 24 червня, 29 липня та 27 жовтня 2022 року, тобто кожного разу в межах двомісячного строку, якщо їх послідовно рахувати від 28 квітня 2022 року. Вжиття судом заходів для забезпечення участі обвинувачених у розгляді клопотання та відкладення розгляду з урахуванням того, що суд мав відомості про місце перебування обвинувачених, не суперечило такий засаді кримінального судочинства як розумність строків, було об`єктивно необхідним для розгляду клопотання. Суд внаслідок вжиття таких заходів забезпечив участь в розгляді клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 . На даний час, після опублікування згаданої інформації ГШ ЗСУ, у суду з`явилися офіційні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_8 не перебуває в тому місці тримання, яке було відомо раніше, місце його знаходження суду не відомо, тому суд не має реальних можливостей забезпечити участь обвинуваченого, розгляд клопотання без участі обвинуваченого ОСОБА_8 буде порушувати його права, а отже подальший розгляд та вирішення клопотання відносно останнього по суті є неможливим. Суд також приходить до переконання, що подальше відкладення розгляду клопотання буде порушувати розумні строки його розгляду, так як внаслідок відсутності відомостей про місцеперебування обвинуваченого ОСОБА_8 , воно вочевидь не призведе до розгляду клопотання по суті.

Залишення клопотання без розгляду буде забезпечувати не порушення судом та дотримання судом передбачених частиною першою статті 7 КПК України таких засад кримінального судочинства як змагальність сторін та забезпечення права на захист.

Суд також враховує положення ст. 201 КПК України, яка прямо передбачає можливість прийняття судом такого рішення, як залишення клопотання без розгляду, а тому приходить до висновку про те, що залишення без розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи питання про залишення клопотання без розгляду суд також враховує наступне. Згідно ст.335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку, розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Виходячи з того, що згідно офіційної інформації обвинувачений ОСОБА_8 не перебуває в останньому відомому місці не за своєю волею, а внаслідок дій окупантів, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що він ухиляється від суду, а отже відсутні підстави для оголошення його розшуку та зупинення провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 20, 193, 201, 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя: ОСОБА_2

суддя: ОСОБА_3