Справа № 278/2824/22
В И Р О К
Іменем України

10 листопада 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Горьковської області РФ, громадянина України, із повною середньо освітою, розлученого, військовослужбовця за призовом за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , судимого:
12.11.2019 Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 408, ст.ст. 75, 76 Кримінального кодексу України (далі КК) до 5 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК,
в с т а н о в и в:

5 липня 2022 року близько 9 години військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 в умовах воєнного стану умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без дозволу відповідних командирів та поважних причин самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 16 години 18 липня 2022 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 5 ст. 407 КК як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК, є умисним тяжким військовим злочином.
ОСОБА_4 судимий за вчинення умисного військового кримінального правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, проходить військову службу за призовом за мобілізацією, є учасником бойових дій, по службі характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
З урахуванням наведеного, безальтернативного характеру санкції ч. 5 ст. 407 КК щодо виду покарання, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема того, що останній раніше судимий за вчинення тяжкого військового злочину, однак належних висновків для себе не зробив і вчинив новий тяжкий військовий злочин, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, зважаючи на наявність двох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора, суд призначає покарання на мінімальний строк, визначений санкцією. Разом із цим, зважаючи, що обвинувачений вчинив новий злочин під час іспитового строку, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК і призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Крім того, враховуючи, що обвинувачений, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання, призначеного вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12.11.2019.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, дані щодо судових витрат відсутні.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.
Враховуючи, що в Україні введено воєнний стан, обвинувачений проходить військову службу за призовом під час мобілізації і фактично перебуває під повним контролем військового командування, прибув у судове засідання у супроводі, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12.11.2019, визначивши ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді п`яти років чотирьох місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту після звернення вироку до виконання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1