Провадження № 11-сс/824/11/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 12.05.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000029 від 02 березня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Як вбачається з ухвали слідчого судді, ОСОБА_5 звернувся зі скаргою до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України про скасування постанови слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 12 травня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 02 березня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року відмовлено у в задоволенні вищевказаної скарги.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві дійшов обґрунтованого висновку, що суб`єктом злочину в даному випадку - щодо невиконання постанови суду в справі про адміністративне правопорушення в частині накладеного стягнення про позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців може бути лише службова особа, яка, відповідно до повноважень, повинна була вчинити дії по виконанню судового рішення та вчинила їх, а саме - вилучила посвідчення водія, а тому відсутні будь які підтверджуючі дані, які б давали підстави стверджувати про наявність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення щодо невиконання рішення суду чи перешкоджання його виконанню, що в свою чергу виключає наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить відкласти розгляд даної апеляційної скарги до винесення Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду рішення у справі № 464/4690/20. Одночасно в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 від 12 травня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000029 задовольнити, а постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 від 12 травня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000029 скасувати.

В обґрунтування апеляційного скарги ОСОБА_5 зазначає, що і слідчий, і суд першої інстанції прийшов до неправильних висновків, оскільки ОСОБА_7 є суб`єктом, який зобов`язаний виконати рішення суду з метою відбування адміністративного стягнення.При цьому, згідно положень Конституції, держава забезпечуєвиконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Звертає увагу, що виконання рішення може забезпечуватися державою (вособі працівників поліції, котрі вилучають, тимчасового утримують посвідчення водія, що посвідчує право на керування транспортним засобом,тощо.

У зв`язку із цим, на переконання апелянта, працівники поліції не є суб`єктами, які зобов`язанні виконати постанову суду, а лише уповноважені законом забезпечити виконання рішення суду.

Наголошує, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання не лише державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, але й громадянами(ст. 298 КУпАП).

Зазначає, що позбавлення права керувати транспортним засобом полягає не лише у застосуванні забезпечувального заходу у формі вилучення посвідчення водія органами поліції, але й у забороні безпосередньо особі, позбавленій такого права, керувати будь яким транспортним засобом на весь період, встановлений судом (здійснювати таке право).

Зауважує, що слідчим суддею залишено поза увагою те, що системний аналіз приписів статей 1, 9, 24, 30, 298, 299, 300, 317-1 КУпАП, статті 15 Закону України «Про дорожній рух» вказує на те, що постанова суду про позбавлення особи права керування транспортним засобом піддягає виконанню громадянином - особою, яку позбавлено права керування транспортним засобом (заборонено керувати транспортним засобом) - у формі утримання від керування транспортним засобом на період дії судової заборони. Окрім того, виконання такого судового рішення забезпечується уповноваженим органом Національної поліції України у формі вилучення посвідчення водія та внесення до єдиної інформаційної системи МВС України відповідних відомостей на той же строк.

Також апелянт вказує, що особа є позбавленою права керування транспортним засобом не з моменту вилучення посвідчення водія працівниками поліції, а з моменту набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Що також вказує на обов`язковість виконання такої постанови саме громадянином, який є правопорушником та саме із моменту набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Стверджує, що у даному ж кримінальному провадженні встановлено чисельні факти - понад 140 (сто сорок) епізодів - керування ОСОБА_7 транспортним засобами протягом дії судової заборони на керування транспортними засобами, за які він до будь-якої юридичної відповідальності не притягався.

Наведене вказує і на значну соціальну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінально караного діяння, оскільки ОСОБА_7 не виконував та не збирався виконувати судове рішення, продемонстрував свій виключний цинізм та зневагу до судової гілки влади та судових рішень, що виносяться іменем України.

Апелянт вважає, що слідчий суддя дійшла помилкових висновків, ОСОБА_8 не є суб`єктом кримінального правопорушення та не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України та не врахувала приписи ст. ст. 61, 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 2 КПК України, ч. 1 ст. 382 КК України у їх взаємозв`язку і сукупності, а також правову позицію Верховного Суду.

Окрім того, питання чи може бути суб`єктом кримінального правопорушення за частиною 1 статті 382 КК України особа, яка не виконувала рішення суду щодо адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права на керування транспортними засобами, перебуває на розгляді Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Заслухавши суддю доповідача,

пояснення ОСОБА_5 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судове рішення, як це визначено у ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Для об`єктивного, повного та всебічного розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції з Дніпровського УП ГУ НП в м. Києва неодноразово витребовувалися матеріали КП№ 0000029 від 02 березня 2021 року, однак, до суду вони направлені не були, у зв`язку з чим рішення приймається за наявними матеріалами.

При перевірці оскаржуваної ухвали колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було, виходячи з наступного.

Ст. 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, пунктом 3 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника оскаржити рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні Дніпровського УП ГУ НП в м. Києвіперебували матеріали КП № 0000029 від 02 березня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого Дніпровського УН ГУ НП у місті Києві від 12.05.2022 року вказане кримінальне провадження внесене було закрито у зв`язку із відсутністю доказів та підтверджуючих даних, які б давали підстави стверджувати про наявність суб'єктивної сторони кримінального правопорушення та вчинення невиконання рішення суду чи перешкоджання його виконанню, що в свою чергу включає наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Проте з таким рішенням не можна погодитись, з огляду на наступне.

П. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Ч. 4 ст. 284 КПК України передбачено, що про закриття кримінального провадження, слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому КПК України.

У ч. 1 ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Разом з тим, законодавцем не передбаченого спеціального субєкту вказаних дій, на що суд першої інстанції не звернув уваги, помилково погодившись з висновками органу досудового розслідування.

У ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади повинні завжди добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилося, зокрема, і у випадку вчинення кримінального правопорушення, та не покладатися на поспішні й необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (Рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»); вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновках (Рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не було вжито ефективних заходів щодо встановлення об`єктивної істини у КП № 0000029 від 02 березня 2021 року, у зв`язку з чим, постанова про закриття вказаного кримінального провадження не може вважатися такою, що відповідає вимогам КПК України.

Однак, вказані обставини були залишені судом першої інстанції поза увагою і їм не була надана належна оцінка, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали та постанови.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що під час продовження досудового розслідування у КП № 0000029 від 02 березня 2021 року органом досудового розслідування повинні бути вжиті всі належні та допустимі заходи, необхідні для досягнення мети кримінального провадження, визначеної в ст. 2 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 12.05.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000029 від 02 березня 2021року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 12 травня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000029 від 02 березня 2021 року - задовольнити.

Постанову від 12 травня 2022 року, якою слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві закрив кримінальне провадження № 0000029 - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000029 повернути до СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 755/17163/21
Провадження № 11-сс/824/11/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 12.05.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000029 від 02 березня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Враховуючи те, що виготовлення повного тексту ухвали потребує значного часу, колегія суддів вважає за можливе відповідно до ст. 376 КПК України оголосити резолютивну частину ухвали у наступній редакції:

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 12.05.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000029 від 02 березня 2021року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 12 травня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000029 від 02 березня 2021 року- задовольнити.

Постанову від 12 травня 2022 року, якою слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві закрив кримінальне провадження № 0000029 - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000029 повернути до СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Проголошення повного тексту ухвали відбудеться 13 березня 2023 року о 16 год. 00 хв.

Судді ________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3