Єдиний унікальний номер 725/6535/22
Номер провадження 1-кп/725/257/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

та обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження за №0000239 від 25.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , приватного підприємця, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 25.07.2022, приблизно о 18 год. 39 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Чернівці по вул. Руській зі сторони вул. Січових Стрільців в напрямку вул. Фастівської.

Наближаючись до будинку №155, вказаної вулиці, водій ОСОБА_7 , маючи намір виконати поворот ліворуч на прилеглу територію, не врахувавши дорожньої обстановки, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво, при цьому виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із мотоциклом марки «Kawasaki ZR800-B», номер рами НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку та здійснював обгін автомобіля, яким керував ОСОБА_7 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла «Kawasaki ZR800-B», ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 533 від 29.08.2017 р., спричинено смерть.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_9 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 10.1, що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б, д), які лише сприяли порушенню вищевказаних правил, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

*п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

*п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

*п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

*б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно

реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

*д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю, та пояснив, що 25 липня 2022 року він керував транспортним засобом Рено по вул. Руській в напрямку вул. Фастівській в м. Чернівці. Була сонячна погода і нічого не заважало огляду, перешкод також не було, дорога була вільною, що дало йому впевненість, що перешкод для здійснення маневру не було, завчасно увімкнув сигнал повороту. Зіткнення з мотоциклом відбулося на зустрічній смузі під час повороту на прилеглу територію дитячого садочка. Вважає себе винним в тому, що безпосередньо перед поворотом ще додатково не подивився в дзеркало заднього вигляду та у бокове дзеркало задля уникнення зіткнення. Він намагався зустрітися в потерпілою щоб вибачитися, а також направив поштовим переказом на адресу потерпілої 50 000 грн., але вона відмовилась. Водійський стаж у нього більше 7 років, авто було у справному стані. За вчинене шкодує та щиро кається, співчуває потерпілій, просить суворо не карати та не позбавлення його волі, оскільки у нього на утриманні перебуває малолітня дитина, він раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Крім того, що обвинувачений повністю визнав свою вину в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України, його вина також підтверджується показаннями потерпілої, допитаної в судовому засіданні та іншими проаналізованими та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що покійний ОСОБА_8 був її рідним братом. Про обставини ДТП їй відомо виключно з відео, яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження. Побачила брата вже в лікарні по вул.. Фастівській в м. Чернівці коли йому припинили надавати медичну допомогу, оскільки він помер. Цивільний позов підтримує в повному об`ємі, оскільки шкода їй не відшкодована. Просила обвинуваченого покарати суворо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується також наступними письмовими доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.07.2022 року (т.1 а.с. 9-31); протоком огляду місця події від 25.07.2022 р. (т.1 а.с. 177-181); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5131-ІТ від 12.08.2022 р. (т.1 а.с. 51-55); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5132-ІТ від 19.08.2022 р. (т.1 а.с. 60-65); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5130-ІТ від 09.09.2022 р. (т.1 а.с. 70-76); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5127-АВ від 01.08.2022 р. (т.1 а.с. 81-98); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5125-АВ від 29.07.2022 р. (т.1 а.с. 103-109); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5755-АВ від 08.09.2022 р. (т.1 а.с. 114-135); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5444-ФП від 24.08.2022 р. (т.1 а.с. 142-148); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5443 від 18.08.2022 р. (т.1 а.с. 155-163); висновком експерта № СЕ-19/126-22/5442 від 12.08.2022 р. (т.1 а.с. 170-176); висновком експерта № СЕ-19/126-22/6003-ІТ від 09.09.2022 р. (т.2 а.с. 33-37); висновком експерта № 533 (т.1 а.с. 184-188); висновком (т.1 а.с. 189); висновком експерта № 1169 (т.1 а.с. 193).

За таких обставин, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У відповідності до вимого ч.2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди в якому остання посилалась на те, що на момент ДТП ОСОБА_7 керував автомобілем марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідності до страхового полісу № 206607725 був застрахований ПрАТ «СК «Уніка», у звязку з чим, враховуючи вимги ст.ст. 22, 27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників назмних траснпортних засобів», вважає, що шкода завдана їй внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_7 має бути відшкодована страховиком.

Вказувала на те, що завдана їй майнова шкода становить 357365 грн. з яких: 14870 грн. вартість послуг Чернівецького обласного бюро судово-медичних експертиз за доставку, гримування, бальзамування та зберігання тіла її брата ОСОБА_8 ; 79995 грн. вартість похоронних аксесуарів та похоронної процесії; 82500 грн. варість поминального обіду; 180000 грн. вартість гранітного памятника. На підтведження вказаних витрат долучила до матеріалів справи копії видаткової квитанції №000928 від 27.07.2022 року на суму 14870 грн., копію накладної ПП ОСОБА_10 від 26.07.2022 року на суму 79995 грн., копію накладної ПП ОСОБА_11 на суму 82500 грн. та копію товарного чеку від 29.09.2022 року на суму 180000 грн.

З урахуванням ліміту відповідальності страховика за шкоду пов`язану із смертю потерпілого, просила стягнути з цивільного відповдіача на її користь суму матеріальних збитків в розмірі 260000 грн.

На вказану позовну заяву цивільний відповідач подав відзив в якому вважав заявлений цивільний позов передчасним, оскільки потерпіла ОСОБА_4 до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась, а тому на момент звернення до суду з даним цивільним позовом її права з боку ПрАТ «СК «Уніка» порушеними не були. Крім того, вважає, що розмір страхового відшкодування витрат на поховання у разі наявності відповідних доказів їх понесення, підтверджених оригіналами фіскальних чеків, не може перевищувати 78000 грн. з урахуванням встановлених лімітів такого відшкодування згідно ч. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Оскільки на дату ДТП розмір мінімальної заробітної плати становив 6500 грн. то відповідно сума відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника не може перевищувати 78000 грн.

У тексті відзиву просив справу розглядати без участі представника цивільного відповідача з урахуванням обставин викладених у відзиві.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Надаючи оцінку посиланням представника цивільного відповідача у тексті відзиву про передчасність заявленого цивільного позову, у звязку з тим, що потерпіла не зверталась в досудовому порядку до страховика із заявою про страхове відшкодування, слід зазначити наступне.

Так, підстави для виплати та відмови у виплаті страхового відшкодування визначені у ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників назмних транспортних засобів» та їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При цьому вказаним прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Отже, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування та особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Наведене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження N 13-24кс19), та у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження N 14-406цс19).

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206607725 від 02.11.2021 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ «СК «Уніка». Згідно вказаного страхового полісу визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого в сумі 260000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 130000 грн. за шкоду заподіяну майну.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За наслідками розгляду кримінального провадження встановлено, що внаслідок допущених обвинуваченим ОСОБА_7 порушень ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку із ДТП, яке мало місце 25.07.2022 року о 18 год. 39 хв. в м. Чернівці по вул. Руській зі сторони вул. Січових стрільців в напрямку вул. Фастівської за участю автомобіля марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикла марки «Kawasaki ZR800-B» брату цивільного позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було спричинено смерть.

У відповідності до ч. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 27 вказаного Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Таким чином, законом передбчено відшкодування страховиком витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, розмір яких не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, при цьому витрати на проведення поминального обіду до переліку втрат на поховання, які підлягають відшкодуванню не входять, виходячи з наступного.

Так, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Таким чином, поминки здійснюються після поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу та не відносяться до облаштування та утримання місця поховання, а тому понесені цивільним позивачем витрати на поминальний обід в сумі 82500 грн. не можуть бути включені до суми витрат на поховання, які підлягають відшкодуванню.

При цьому, суд вважає доведеними понесені ОСОБА_4 витрати на поховання в розмірі 274865 грн., з яких: 14870 грн. вартість послуг Чернівецького обласного бюро судово-медичних експертиз, що підтверджується копією копії видаткової квитанції №000928 від 27.07.2022 року на вказану суму; 79995 грн. вартість похоронних аксесуарів та похоронної процесії, що підтверджується копією накладної ПП ОСОБА_10 від 26.07.2022 року на зазначену суму; 180000 грн. вартість гранітного пам`ятника згідно товарного чеку від 29.09.2022 року.

Разом з тим, ч. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено ліміт страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, який не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встанволено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 6500 грн, з 1 жовтня 6700 грн.

Таким чином, на момент настання страхового випадку (смерті ОСОБА_8 ) розмір мінімальної заробітної плати становив 6500 грн. та відповідно ліміт страхової виплати на відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника 78000 грн., а тому саме така сума підлягає відшкодуванню страховиком потерпілій ОСОБА_4 та на таку суму слід задовольнити заявлений нею в рамках кримінального провадження цивільний позов.

При цьому, слід зазначити, що страховий ліміт в сумі 260000 грн. за шкоду завдану за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю відповідно до страхового полісу включає в себе усі суми відшкодування, які визначені у ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а обсяг відповідальності страхувальника пов`язаний із відшкодуванням витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника обмежений сумою, яка становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Оскільки, цивільним позивачем у тексті позовної заяви не заявлено про відшкодування інших витрат, окрім майнових, які понесені нею у зв`язку із відшкодуванням витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, відсутні підстави для стягнення із страховика страхового відшкодування в розмірі 260000 грн., при цьому цивільним позивачем помилково ототожнюється вказаний ліміт відповідальності визначений у страховому полісі із лімітом суми відшкодування на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника згідно ч. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину який відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких, дані про його особу, зокрема те, що він працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину раніше не судимий, до адміністративної відповідальності, в тому числі і за порушення ПДР, не притягувався, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

Крім того, у відповідності до вимог п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. Так, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 09.09.2022 року (т.2 а.с. 33-37), в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію мотоцикла ОСОБА_8 необхідно було керуватись вимогами пунктів 12.4 і 14.2(6) ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху діяти у відповідності з вимогами пункту 12.3 ПДР. В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія мотоцикла ОСОБА_8 , вбачається невідповідність вимог пункту 14.2(6) ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

Суд також враховує кількість та тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень за наслідками ДТП, чотири випадки притягнення потерпілого ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, в тому числі незадовго до ДТП, а саме 10.05.2022 року за ч.1 ст. 122 КУпАП, тобто за перевищення встановлених обмежень швидкості руху (т.2 а.с. 65), ставлення ОСОБА_7 до своїх протиправних дій, визнання вини в пред`явленому обвинуваченні, щире каяття, його бажання частково відшкодувати потерпілій завдану шкоду, позицію потерпілої в судовому засіданні, а також те, що обвинувачений вибачився перед потерпілою за скоєне.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини на підставі ст.66 КК України, суд визнає обставинами що пом`якшують його покарання.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, і вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та з позбавленням права керувати транспортними засобами, буде відповідати принципу необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 18311грн. 66 коп.

Долю речових доказів суд визначає з урахуванням ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373,374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (Код ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду пов`язану із витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 78000 грн. (сімдесят вісім тис. грн.).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 18311 грн. 66 коп.

Зняти арешт з транспортного засобу марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2022 року. Зняти арешт з мотоцикла марки «Kawasaki ZR800-B, номерний знак НОМЕР_4 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2022 року.

Речові докази: мотошолом зеленого кольору залишити у потерпілої ОСОБА_4 ; мотоцикл «Kawasaki ZR800-B, номерний знак НОМЕР_4 повернути власнику або уповноваженій особі, транспортний засіб марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 . DVD-R диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може б ути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та ОСОБА_7 негайно.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_1