Справа № 461/5790/22
Провадження № 1-кс/461/949/23
УХВАЛА

20.02.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

встановив:

адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме закордонний паспорт ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що у межах кримінального провадження №0000228 від 27.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, досудове розслідування у якому на даний час здійснюється Управління СБУ у Львівській області, відповідною ухвалою, застосований арешт на належний ОСОБА_5 закордонний паспорт. Вказане кримінальне провадження було виділено із матеріалів кримінального провадження №000181 від 07.09.2021. Також, заявник вказує, що паспорт ОСОБА_4 був вилучений під час обшуку проведеного в межах кримінального провадження №000181 від 07.09.2021, після чого ухвалою слідчого судді на нього накладено арешт.

Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_6 не є фігурантом наведених кримінальних проваджень, зокрема йому не повідомлялось про підозру та з ним не проводилось жодних слідчих дій. Відтак, немає законних підстав вважати, що майно ОСОБА_4 підлягає спеціальній конфіскації або конфіскації в дохід держави. В свою чергу, вилучення паспорту у ОСОБА_4 позбавляє його можливості вільно користуватись належним йому документом.

Таким чином, зважаючи на те, що володілець паспорту не має жодного відношення до кримінального правопорушення, подальше застосування арешту порушує його майнові права та є недоцільним.

Заявник на розгляд клопотання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно клопотання про скасування арешту просить провести розгляд справи без участі власника майна та його представника.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав слідчому судді заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої проти скасування арешту на документ ОСОБА_4 не заперечує.

Згідно положень статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Таким чином, положення процесуального законодавства не містять норм стосовно наявності перешкод для розгляду клопотання про скасування арешту, у разі неявки заявника чи слідчого в судове засідання.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду клопотання або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду не встановлено.

Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, а також матеріали клопотання про накладення арешту, приходжу до висновку, що клопотання слід задовольнити, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що Управлінням СБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000228 від 27.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України. Вказане кримінальне провадження було виділено із матеріалів кримінального провадження №000181 від 07.09.2021.

В межах кримінального провадження №000181 від 07.09.2021 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.07.2022 (справа №461/3294/22 провадження № 1-кс/461/2608/22) накладено арешт, серед іншого майна, на 19 паспортів іноземних громадян, серед яких є паспорт громадянина Туркменістану ОСОБА_4 .

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів, з метою проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

В ході розгляду клопотання не встановлено, що заявник є підозрюваним або обвинуваченим у кримінальному провадженні. В свою чергу, орган досудового розслідування в особі слідчого не заперечує щодо скасування арешту.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В ході розгляду клопотання доводи заявника щодо відсутності наявності підстав для застосування арешту органом досудового розслідування не спростовані та слідчому судді не висловлено жодних заперечень щодо поданого клопотання.

Слідчий суддя також враховує доводи заявника про те, що подальший арешт майна є перешкодою для повноцінного користування власника належним йому документом.

Водночас, в ході розгляду клопотання та перевірки доводів учасників процесу, встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 07.12.2022 (справа №461/3294/22 провадження № 1-кс/461/5549/22) арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.07.2022 (справа №461/3294/22 провадження № 1-кс/461/2608/22) на закордонний паспорт, який належить громадянину ОСОБА_5 , який був вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 скасовано.

Жодного іншого рішення про застосування арешту до паспорта громадянина Туркменістану ОСОБА_4 слідчому судді ні заявником, ні слідчим не надано.

Наведене свідчить про те, що станом на день розгляду клопотання арешт з приводу скасування якого воно подане скасований і рішення слідчого судді з цього приводу набрало законної сили.

Разом з тим, також слід відзначити наступне.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Згідно п.п. 8, 20, 28 постанови КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження.

Таким чином, положення чинного законодавства визначають порядок зберігання речових доказів, коло осіб на яких покладено належне зберігання та передбачають випадки передачі майна на відповідальне зберігання.

Отже, наведене вказує на те, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні і саме він вправі вирішувати питання передачі речового доказу на відповідальне зберігання заінтересованим особам або особам уповноваженим на виконання вимог закону щодо збереження речового доказу. Крім того, орган досудового розслідування, передаючи речовий доказ на відповідальне зберігання, може перевірити можливість належного збереження такого доказу та попередити відповідну особу, який здійснюється передача, про обов`язок збереження речового доказу до ухвалення кінцевого рішення у провадженні.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, адже в ході розгляду клопотання встановлено, що арешт на паспорт ОСОБА_4 вже скасовано.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1