Справа № 583/865/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

особи, у інтересах якої подана скарга ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка скаргу подану адвокатом ОСОБА_3 у інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Охтирської окружної прокуратури в особі прокурора ОСОБА_5 , про повернення тимчасово вилученого майна -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2022 року адвокат ОСОБА_3 у інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що відносно його підзахисного розслідується кримінальне провадження № 0000024 від 26.01.2022 року за ч. 1 ст. 263, ч. 1. ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України.

11.11.2022 він звернувся до прокурора із клопотанням у якому прохав повернути тимчасово вилучене майно травматичний пістолет Форт 12, що належить його підзахисному та вилучений під час обшуку 21.04.2022 р., яке направив на електронну пошту. Однак у встановлений строк відповіді від прокурора він не отримав.

ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги за скаргою підтримали з наведених в ній мотивів, просили її задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки травматичний пістолет був вилучений у ході невідкладного обшуку та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Матеріалами скарги встановлено, що адвокат ОСОБА_3 у інтересах свого підзахисного 11.11.2022 р. звернувся із клопотанням про повернення вилученого майна, а саме пістолета Форт 12, оскільки той не є вогнепальною зброєю, зареєстрований на його підзахисного та необхідний останньому для самозахисту.

11.11.2022 прокурор виніс постанову про відмову у задоволенні даного клопотання, мотивуючи її тим, що вказаний пістолет, який було вилучено у ході обшуку, постановою слідчого визнано речовим доказом, а дозвіл виданий на ім`я підзахисного наразі прострочений.

Слідчий суддя, вислухавши позиції учасників процесу, дослідивши матеріали скарги дійшов наступного висновку.

В ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як убачається зі скарги зазначене клопотання прокурором було розглянуте своєчасно.

Як передбачено ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Прокурором не надано доказів того, що вилучений у ході обшуку пістолет має значення речового доказу у справі. Навпаки захисник та підозрюваний стверджують про те, що за жодним із інкримінованих останньому у вину обвинувачень вказаний пістолет не фігурує.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК України майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує. Згідно частини 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Частиною 3 статті 168 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст. 171, частиною шостою ст. 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

При цьому, в ч. 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В даному випадку у слідчого, прокурора після спливу наступного робочого дня виникає обов`язок негайно повернути тимчасово вилучене майно власнику.

В матеріалах справи відсутні відомості про накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу в даному кримінальному провадженні, що на думку слідчого судді суперечить вимогам КПК України.

Таким чином, можливість законного утримання тимчасово вилученого майна органом досудового розслідування можливе лише в разі накладення на нього слідчим суддею арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, при писистатті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно вимог ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скаргу слід задовольнити частково та негайно повернути ОСОБА_4 в користування майно, яке було вилучено в ході обшуку в рамках кримінального провадження. Щодо вимоги скаржника про визнання бездіяльності прокурора протиправною щодо ненадання відповіді на письмове клопотання, оскільки, як зазначено вище, прокурор виніс відповідну постанову за результатом розгляду клопотання та направив її на адресу захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати прокурора повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженні № 0000024 від 26.01.2022 року, а саме: травматичний пістолет Форт 12 калібру 9 мм. Серії НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7