У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000857 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

Встановив:

05 квітня 2023 року прокурор Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

У клопотанні прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. В судові засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`являється, про причини неявки суд не повідомляє, поважних причин, які б перешкоджали його з`явленню до суду, не встановлено. За останньою відомою адресою проживання: АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_4 відсутній, будь-яких контактів з ним немає, рідні та близькі особи відсутні. Неодноразово судом застосовувалися до обвинуваченого ОСОБА_4 приводи з метою примусового супроводження його в судові засідання, однак вказані заходи не було реалізовано з підстав вказаних вище. Обвинувачений ОСОБА_4 фактично ухиляється від прибуття до суду та від призначення судом покарання за вчинений злочин.

Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик подальшого переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду. На це вказує неявка останнього в судові засідання, чим, у свою чергу, допускається порушення ефективного використання процесуального часу та невиправдане затягування судового процесу зі сторони обвинувачення. ОСОБА_4 , знаючи про те, що його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та що обвинувальний акт відносно нього направлений до суду, залишив місце свого постійного проживання без інформування суду, прокурора чи органу досудового розслідування.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор ОСОБА_3 прохала суд обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та прохали обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, суд дійшов до таких висновків.

У провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області (головуючий суддя ОСОБА_6 ) перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000857 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16.03.2023 року № 2/в судді ОСОБА_6 надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 13 календарних днів, з яких 10 робочих днів, з 03 по 15 квітня 2023 року та частину невикористаної щорічної основної відпустки тривалістю 5 календарних днів, з яких 4 робочих днів, з 16 по 20 квітня 2023 року.

Відповідно до п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, в разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Оскільки клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою надійшло до суду 05.04.2023 року та на даний час головуючий суддя ОСОБА_6 перебуває у відпустці, а тому, на підставі п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи від 05.04.2023 року, суддя ОСОБА_1 розглядає клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Статтею 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), належного СТОВ «Україна» та ФГ «Лаверна», вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , віднесене до тяжкого і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Враховуючи стадію судового розгляду, в якому не розпочато слухання справи по суті, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що підозра є обґрунтованою в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, достатньою мірою підтверджується доказами: протоколом допиту потерпілого від 17.11.2019 року, протоколом огляду ділянки місцевості від 17.11.2019 року, протоколом огляду місця події від 17.11.2019 року, протоколом обшуку від 17.11.2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2019 року.

Наведеного вище достатньо для висновку, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Під час судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та позицію захисту, суд приходить до наступного.

У клопотанні прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки він не з`являється в судові засідання.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся за викликами до суду, ухиляючись від своїх обов`язків як обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 обізнаний про наявність обвинувального акту відносно нього та розгляд справи в Кобеляцькому районному суді Полтавської області. Зокрема, 17.10.2022 року ОСОБА_4 у суді вручено під розписку повістку про виклик в судове засідання на 10 год. 00 хв. 25.11.2022 року.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_4 до суду судові засідання неодноразово відкладалися для повторного виклику останнього.

Ухвалами Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19.08.2022, 31.08.2022, 21.09.2022 рр. до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано приводи до суду, виконання яких доручено відділенню поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Як вбачається з рапорту ВнП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області на виконання ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.09.2022 року, мобільний телефон ОСОБА_4 знаходиться поза зоною досяжності, а за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_4 був відсутній. Забезпечити явку ОСОБА_4 у судове засідання не представилось можливим.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.12.2022 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання з метою приводу для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Згідно протоколу затримання особи на підставі ухвали, 04.04.2023 року о 19 год. 15 хв. було затримано обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо неприбуття у судові засідання, суд розцінює як ухилення від явки до суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, обвинувачений зобов`язаний прибувати за викликом суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений час заздалегідь повідомити про це суд.

Проте, передбачені КПК України обов`язки, обвинувачений ОСОБА_4 не виконував, на судові виклики до суду для розгляду справи не прибував та не надав суду жодних документів, підтверджуючих поважність неявки в судові засідання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час існує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, з метою уникнення можливого суворого покарання у даному кримінальному провадженні.

Однак клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 є передчасним, оскільки прокурором доведено лише ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування обвинуваченого від суду. Інші ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Суд враховує особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, міцні соціальні зв`язки.

Соціальний стан обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про відсутність тих ризиків, які б свідчили про необхідність застосування до нього найбільш обтяжливого, винятково запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, оскільки є достатні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (ч. 6 ст. 181 КПК України).

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину та за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи особу обвинуваченого, який офіційно працює, суд приходить до переконання про необхідність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці, в нічний час, з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід на думку суду буде справедливим, відповідатиме особі обвинуваченого, і необхідним для забезпечення належної поведінки і виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також матиме виховний і дієвий вплив на його особу.

Керуючись статтями 176-178, 181, 184, 186, 193-194, 196, 205, 331, 395 КПК України, суд, -

Постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зіньків Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці, до 05 травня 2023 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час, з 22 години до 06 години ранку наступного дня.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію цієї ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Копію цієї ухвали передати для виконання та здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 відділенню поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

На ухвалу суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду.

Суддя