Справа № 553/6908/22
Провадження № 1-кп/553/1065/2023
У Х В А Л А

Іменем України

03.04.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000284 від 15.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Ленінського районного суду міста Полтави знаходиться кримінальне провадження № 0000284 від 15.07.2022 за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалою суду від 04.01.2023 призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні, прийнято цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Потерпілим ОСОБА_4 , як цивільним позивачем в позові заявлено наступні позовні вимоги:

-стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 4 800, 00 грн.;

-стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 522,75 грн.;

-стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн.

Представника цивільного позивача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову та доповненням до заяви ро забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме на транспортний засіб марки «Audi», моделі «A6 Allroad», 2008 року випуску, об`ємом 2967 см.куб., заборонивши його відчуження та розпорядження.

В обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову представник цивільного зазначає, що необхідно накласти арешт на майно обвинувачених в межах суми позовних вимог задля ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів потерпілого, так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у разі задоволення цивільного позову, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення з боку обвинуваченого не було жодних намірів відшкодувати завдані збитки потерпілому. Вважає, що обраний захід є адекватним заявленим вимогам і співвідноситься з ціною позову.

В судовому засідання цивільний позивач ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання та просив його задовольнити.

При вирішення клопотання прокурор зазначив на розсуд суду, захисник та обвинувачені заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Так, щодо доводів клопотання захисник зазначив, що у зв`язку з тим, що обвинувачені не визнають вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, підстави для вчинення дій з відшкодування шкоду відсутні. Також, звертає увагу, що з моменту подання цивільного позову обвинувачений ОСОБА_6 не вчиняв дій щодо відчуження майна та вказує на неспівмірність вжиття вказаних заходів.

Вивчивши заяву та доповнення до неї, оцінивши доводи сторони цивільного позивача про необхідність накладення арешту, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч.3 ст.171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна обвинуваченого для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Нормами ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завдання кримінального провадження.

Крім того, положеннями статей 149 та 150 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову особи повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Судом встановлено, що представником цивільного позивача у заяві про забезпечення позову не доведено необхідності арешту майна, а також наявності ризиків відчуження майна.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Проте, в клопотанні не обґрунтована співмірність накладання арешту з вимогами, які заявлені у цивільному позові до відповідача ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоду у розмірі 4 800, 00 грн., крім того, щодо вимоги відшкодування моральну шкоду, суд звертає увагу, що цивільним позивачем заявлено про солідарне стягнення моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн.

Крім того матеріали справи не містять жодних відомостей про наміри обвинуваченого відчужити будь-яким способом своє рухоме чи нерухоме майно з метою уникнення виконання судового рішення.

Фактично заява про забезпечення позову містить лише формальне посилається на необхідність вжиття заходів забезпечення позову, вказуючи на те, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, оскільки самоусунувся від комунікації з потерпілим, однак будь-яких доказів того, що відповідач має намір вчинити такі перешкоди щодо виконання рішення суду, заявником при поданні заяви про забезпечення позову надано не було.

Посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, стороною цивільного позивача не доведено в чому саме полягає загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Також, суд зазначає, що в заяві представника позивача та доданій до нього відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області від 16.03.2023, зазначено транспортний засіб марки «Audi», моделі «A6 Allroad», 2008 року випуску, об`ємом 2967 см.куб., однак при цьому відсутні відомості, які дозволяють ідентифікувати вказаний обєкт, а саме державний номерний знак, VIN код.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 131, 170-173, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника цивільного позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме на транспортний засіб марки «Audi», моделі «A6 Allroad», 2008 року випуску, об`ємом 2967 см.куб., заборонивши його відчуження та розпорядження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 07.04.2023.

Головуючий: суддя ОСОБА_1