Провадження №11-кп/824/328/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

- 20.07.2000р. Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 142 КК України до 5 років позбавлення волі. 02.02.2005р. звільнений по відбуттю покарання;

- 22.10.2007р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ст.ст. 395, 70 КК України до 7 років позбавлення волі, 19.10.2012р. звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 1 місяць;

- 08.06.2015р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 26.09.2017р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 345 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 13.11.2018р. ухвалою Бердичівського міськсуду Житомирської області від 05.11.2018р. звільнений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 6 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 24.02.2022р. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого було продовжено у подальшому Указами Президента України від 14.03.2022р. за № 133/2022, 21.04.2022р. за № 259/2022, 17.05.2022р. за № 341/2022 до 24.08.2022р.

ОСОБА_7 , в період запровадженого на території України воєнного стану, будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисні протиправні діяння за наступних обставин.

01.06.2022р. приблизно о 19 год. 40 хв., ОСОБА_7 , який є особою, раніше судимою за ст.ст. 187, 185 КК України, перебуваючи у приміщенні магазину «Бадьорий», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 33, в період воєнного стану, діючи умисно, та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно викрав з полиці магазину товар, а саме: яловичину тушковану ЕТНО ж/б, вагою 525гр., загальною вартістю 70грн., шинку тушковану Етно ж/б, вагою 525гр., вартістю 70грн., пляшку горілки «Хортиця Срібна прохолода», ємкістю 1л., загальною вартістю 143грн. 40 коп.

Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно з місця скоєного кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Недлес» матеріальної шкоди на загальну суму 283 гривні 40 коп.

Крім того, ОСОБА_7 , 03.06.2022р. приблизно о 17год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Prostor», розташованому за адресою: м. Київ, проспект Відрадний, 14/45, в період воєнного стану, діючи умисно, та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно викрав з полиці магазину чоловічу туалетну воду «Jacques Battini Savio», 100мл., вартістю 765грн. 56 коп.

Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно з місця скоєного кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Стиль Д» матеріальної шкоди на загальну суму 765 гривень 56 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, прокурор вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Прокурор зазначає, що висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України є помилковим, а судом формально перераховано обставини, які безпідставно визнано такими, що пом`якшують покарання: щире каяття, відшкодування завданої шкоди потерпілому, при цьому, не враховано належним чином тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий в тому числі за тяжкі злочини, вчинив кримінальне правопорушення, маючи не зняту та непогашену судимість, не працює.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечував проти апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.

Фактичні обставини справи, винуватість ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то вони є слушними, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За приписами ч.1 ст.75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №11 від 06.11.2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №11 від 06.11.2009 року), при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Наведених вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не дотримався та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Як вбачається з вироку, припризначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, на спеціальних обліках не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів.

Із огляду на зазначені обставини, судом обґрунтовано зроблено висновок, про необхідність та доцільність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 4 ст.185 КК України, з чим погоджується колегії суддів.

Проте, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора щодо безпідставного звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Так, суд у вироку дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та звільнив його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання, але, на переконання колегії суддів, не навів у вироку достатніх мотивів на обґрунтування такого рішення.

Так, мотиви прийнятого судом рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, не можна визнати обґрунтованими і правильними, оскільки призначене обвинуваченому покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, в повній мірі не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, а тому не може бути визнане необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів, про що вірно зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у разі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими, обставини їх вчинення, зокрема те, що кримінальні правопорушення вчинені в короткий проміжок часу, під час воєнного стану, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий у тому числі за умисні злочини проти власності, за вчинення яких відбував покарання у виді позбавлення волі,неодружений, членів сім`ї на утриманні не має, не працює, на спеціальних обліках не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку, обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, а також домірне скоєному.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, ч.2 ст.413, ст.ст.414, 417, 418, п. 2 та п.4 ч. 1 ст. 420, ч.1 ст.421 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затриманняв порядку виконання цього вироку.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: