Справа №297/1642/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 05 березня 2022 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Воловиця Берегівського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працюючої, одруженої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не судимої, громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 КК України,-

встановив:

01.03.2022, у невстановлений точний час, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , будучи вагітною, відчувши, що в неї розпочалися пологи, самостійно народила живу дитину чоловічої статі довжиною тіла 41 см, вагою 1860 г, окружністю голівки 28,5 см, окружністю грудної клітки 26 см, гестаційний вік дитини 33-34 тижні, з відсутністю вад розвитку, та у зв`язку з тим, що новонароджена дитина була небажаною, умисно, з метою вбивства, нанесла декілька ударів новонародженій дитині по різним частинам тіла, чим спричинила їй тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, які виникли внаслідок ударів тупим твердим предметом з обмеженою або превалюючою травмуючою поверхнею або при ударі об такі предмети.

Безпосередньою причиною смерті новонародженого стала тупа відкрита черепно-мозкова травма, переломи кісток склепіння черепу, субдуральний та субарахноїдальний крововиливи, забій головного мозку.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 КК України, тобто в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 КК України, визнала повністю та пояснила, що у 2021 році завагітніла, однак дитина була небажана, а тому на облік у жіночу консультацію вона не зареєструвалась, за будь-якою медичною допомогою, у зв`язку з вагітністю не зверталася, оскільки приховувала її. 01.03.2022 року, відчувши болі в животі та зрозумівши, що у неї почались пологи, вона, знаходячись за місцем свого проживання, свідомо пішовши в приміщення літньої кухні, самостійно, без будь якої допомоги сторонніх осіб, в тому числі і медиків, народила живу дитину чоловічої статі, після народження якої, нанесла їй декілька ударів по різним частинам тіла, в результаті чого дитина померла. Ствердила, що нанесла дитині удари з метою її вбивства, так як дитина була небажаною. Також додала, що тіло мертвої дитини вона заховала в пакет для сміття, який разом з трупом дитини викинула в сміттєвий бак. У вчиненому розкаялася, просила суворо її не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченої та дослідженням її характеризуючих даних. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні нею злочину, передбаченого ст. 117 КК України, тобто в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів є доведеною, а юридична кваліфікація її дій за зазначеною статтею правильною.

Згідно висновку судово-психіатричого експерта №58 від 05 травня 2022 року, ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованого їй діяння психічним захворюванням не страждала і не страждає ним в теперішній час. В період часу до якого відноситься інкриміноване їй діяння усвідомлювала свої дії та керувала ними. ОСОБА_4 не страждає психічним захворюванням в теперішній час, усвідомлює свої дії та може керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 49-52).

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої.

Те, що ОСОБА_4 винною себе визнала повністю, у вчиненому розкаялася, є не судимою (а.с. 41), має на утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.с. 46-48), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 43), суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують її покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Як вбачається з досудової доповіді, наданої Хустським РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_4 до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягалася, враховуючи спосіб життя обвинуваченої, інформацію, що характеризує її особистість, середній ризик вчинення повторного правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 82-85).

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь суспільної небезпечності такого, особу винної, суд вважає, за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 117 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з урахуванням наведених обставин в їх сукупності, з огляду на конкретні обставини вчиненого злочину, спосіб та механізм скоєного, та ставлення обвинуваченої до них, суд вбачає підстави для призначення обвинуваченій покарання за ст. 117 КК України у виді позбавлення волі в межах максимального строку передбаченого санкцією даної статті, оскільки саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої, її перевиховання та попередження вчинення нею в майбутньому нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину.

При цьому, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої в їх сукупності, та відсутність обставин, які б отяжували її покарання, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції її від суспільства, а тому, на підставі ст. 75 КК України, вважає звільнити її від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами

Речові докази: змиви з підлоги (плями бурого кольору ззовні схожої на кров), упаковані до спеціальних конвертів НПУ ГСУ №1, №2 та повідомлення про оплату за послуги на ім`я ОСОБА_4 , яке упаковано до спеціального конверту НПУ ГСУ, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, знищити; посвідчення №8, видане на ім`я ОСОБА_4 , упаковане до спеціального конверту НПУ ГСУ, яке зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути останній.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався. Клопотань про обрання відносно останньої запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у пред`явленому їй обвинуваченні за ст. 117 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на неї обов`язки згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази змиви з підлоги (плями бурого кольору ззовні схожої на кров), упаковані до спеціальних конвертів НПУ ГСУ №1, №2 та повідомлення про оплату за послуги на ім`я ОСОБА_4 , яке упаковано до спеціального конверту НПУ ГСУ, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, - знищити; посвідчення №8, видане на ім`я ОСОБА_4 , упаковане до спеціального конверту НПУ ГСУ, яке зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - після набрання вироком законної сили,- повернути останній.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_6