Справа № 357/3529/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4254/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.122 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 майнову шкоду, завдану злочином, в розмірі 2 510 (дві тисячі п`ятсот десять) гривень 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, вчиненого за наступних обставин.

11 січня 2021 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на відстані приблизно двох метрів біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, умисно завдав один удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , знаходячись на відстані приблизно десяти метрів від першого під`їзду вказаного будинку з боку проїжджої частини, умисно завдав потерпілому ОСОБА_11 один удар ногою в область обличчя останнього.

У результаті злочинних дій ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: перелом медіальної стінки правої очниці, рани в ділянці зовнішнього кута правого ока, синець правої половини обличчя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідний тривалий строк - більш ніж три тижні; рани слизової оболонки правої щоки, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

Зазначеними діями ОСОБА_8 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року та ухвалити новий вирок, яким виправдати його.

Обґрунтовуючи свої доводи обвинувачений вказує, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність застосування кримінального закону, внаслідок чого вирок суду є незаконним та необґрунтованим. Крім того, суд першої інстанції дав неправильну оцінку дослідженим у справі доказам, не зазначив в описовій частині вироку, а відповідно не надав оцінку певним ключовим фразам свідків, докази розглядалися не в їх сукупності, а відокремлено один від одного, з вибірковим і розрізненим підходом, виключно в інтересах потерпілого, який надав до суду неналежні докази. При винесенні вироку суд приймав рішення, ґрунтуючись на однобічній, неповній та неправильній оцінці доказів.

Апелянт вказує, що фактичні дані, що випливають із пояснень потерпілого, обвинуваченого та свідків, складають наступну картину: мала місце бійка двох осіб, один був одягнений у чорне, інший у щось яскраве. Свідок ОСОБА_12 стверджує, що одягнений в чорне лежав на землі, а інший одягнений в яскраве, бив його ногою. Потерпілий наголосив, і це описав суд у вироку, що ОСОБА_8 був без куртки. Потерплий не наголошував, що ОСОБА_8 був у яскравому одязі, ОСОБА_11 тему одягу того, хто напав оминув. Сам потерпілий вказував, що біля ОСОБА_8 , коли той його ніби то бив, були ще двоє осіб. Про цих осіб невідомо нічого. Обвинувачення наполягало на нанесенні потерпілому мінімум двох ударів, свідок ОСОБА_12 бачила тільки удар ногою.

Отже, обвинувачений звертає увагу, що наявні суперечності у показаннях потерпілого та свідків події.

Обвинувачений вказує, що на його думку, оскаржуваний вирок також має ряд інших вад, зокрема судом не встановлено обставин, що пом`якшують його відповідальність. Так, 28 квітня 2021 року ним подано в якості доказу пенсійне посвідчення дружини - ОСОБА_13 . Суд не дослідив та не описав цю обставину взагалі. При цьому, всупереч висновку органу пробації вирішив, що обвинувачений не може виправитися без ізоляції від суспільства. Отже, він не будучи судимим, маючи на утриманні двох малолітніх дітей та дружину-інваліда, не визнаючи своєї вин тільки через те, що намагався довести свою невинуватість, має отримати реальний строк.

Стягуючи збитки в розмірі 2510,59 грн. суд не обґрунтував розміру матеріальної шкоди, оскільки за загальним правилом має бути доведено, що всі придбані ліки мали відповідне медичне призначення. Проте, з наданої ОСОБА_11 медичної документації не вбачається жодного медичного препарату, який би прослідковувався від призначення його лікарем або його придбання по чеку.

Крім того, обвинуваченим до апеляційної скарги було долучено клопотання про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції законним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.122 КК України.

Так, вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у районному суді.

Обвинувачений ОСОБА_8 у суді першої інстанції вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що в середині січня 2021 року, десь о 20:00, він збирався у відрядження до Львова, відрядження було заплановано для придбання дефективного автомобіля, за ним мав заїхати товариш - ОСОБА_14 десь о 23:00, щоб о 06:00 бути в Львові. Перед його виходом з квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на першому поверсі, домовились із старшим сином Ромою, якому 12 років разом вигуляти собаку породи Джек-рассел «Боня». Син пішов перший та мав чекати його біля під`їзду, він в той час одягався. Через деякий час почув у під`їзді якийсь шорох та заскулила собака. Вийшовши відразу у під`їзд, побачив сина ОСОБА_15 та невідомого йому чоловіка, при цьому син повідомив, що жодних конфліктних ситуацій з невідомим йому чоловіком не було, по якій причині він штовхнув їхню собаку, сину не відомо. Від вказаного чоловіка було чутно запах алкоголю, який був одягнений у курточці з капюшоном. Розмова в під`їзді з невідомим чоловіком, який стояв від нього на відстані до 1 метра відбувалась приблизно 30 секунд, потерпілий ОСОБА_16 не зміг пояснити конкретної причини таких своїх дій, у зв`язку з чим він забрав собаку та з сином повернулись до квартири. В під`їзді не наносив удари ОСОБА_11 . На потерпілому ОСОБА_11 була тепла куртка, кепка та одягнений капюшон, він, в свою чергу, був одягнений в джинси та сірий светр. Собака була стривожена та трусилася, а оскільки вона була вагітною, тому вирішили з дружиною відвести її до лікаря. З під`їзду вони вийшли десь о 20:30 год., потерпілого ОСОБА_11 в той час біля під`їзду не було та на особистому транспортному засобі відвезли собаку до ветлікарні на вул. Леваневського в м. Біла Церква. Повернувшись з лікарні орієнтовно через 20 хв близько 21 год., побачили біля під`їзду «швидку» та поліцію, а також дружину ОСОБА_11 , яка вказала працівникам поліції на нього, як на винну особу та запитала в нього по якій причин він побив її чоловіка. ОСОБА_11 в цей час сидів у «швидкій». Після чого поліція встановила його особу, попросили назватися, він назвав прізвище, ім`я, по-батькові, домашню адресу, документи не показував, нічого не підписував. Все відбувалось перед під`їздом, на місці події була дружина ОСОБА_18 , двоє поліцейських та троє невідомих йому осіб. Також повідомив, що з дружиною ОСОБА_11 вони знайомі, по сусідські вітаються. На момент конфліктної ситуації з ОСОБА_11 знайомий з ним не був, не знав де проживає, дізнався, що він сусід вже у слідчого. Припускає, що ОСОБА_11 вказує на нього як на особу, яка завдала йому тілесні ушкодження, з можливою метою збагачення. Того вечора свою собаку особисто не вигулював. В своєму гардеробі речей яскравого кольору не має. На початку 2021 року займався розборкою автомобілів. В під`їзді їхнього будинку мається освітлення, проживає у вказаному будинку більше 30 років.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив вказані показання.

Однак, незважаючи на невизнання вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, вона повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

Потерпілий ОСОБА_11 в суді першої інстанції показав, що 11.01.2021, близько 20:30, йому зателефонувала дружина та попросила забрати її з роботи. Він зібрався та вийшов з під`їзду. Надворі стояв чоловік поряд ним бігала собака. Цей чоловік щось сказав, але він не зрозумів. Направився вперед і коли проходив повз цього чоловіка отримав удар в район правого ока. Після цього він ймовірно втратив свідомість, нічого не пам`ятає. Коли прийшов до тями, був приблизно за 10 м до під`їзду в ямі, перед ним було три людини, серед них ОСОБА_19 . Хотів вилізти з ями та знов отримав удар в праву частину обличчя. Після цього прийшов до тями на лавці біля під`їзду, зателефонував дружині, викликав поліцію. Прийшла дружина, приїхала поліція. Працівники поліції викликали «швидку», яка його забрала до лікарні. Коли він виходив з під`їзду, освітлення було не дуже хороше. Нападника бачив чітко. Удари наносились лівою рукою в праву частину його обличчя. Всі події відбувались на відстані приблизно 2 м від під`їзду. ОСОБА_8 не знає, йому дружина розповіла, що ця особа проживає на першому поверсі. Він був одягнений в чорний пуховик, зелений светр та сині джинси, взуття та кепка. ОСОБА_8 був без верхнього одягу, у светрі світлого кольору, джинси, взуття не пам`ятає. Ніяких дій щодо собаки не вчиняв. Конфліктів з ОСОБА_8 в нього не було. Чому отримав удар не знає. Яма, в якій він прийшов до тями, це вхід до підвалу, знаходиться справа від під`їзду на відстані приблизно 10 м. Як потрапив туди не пам`ятає. Перед собою побачив трьох людей, двоє в куртках та кепках були справа, ОСОБА_8 був зліва. Удар в ямі отримав від ОСОБА_20 , удар був ногою в праву частину обличчя. Як потрапив на лавку біля під`їзду не пам`ятає. Чи бив його хтось, крім ОСОБА_8 , не знає. Запам`ятав, що удари наносив ОСОБА_8 , оскільки він був без куртки. Спочатку викликав поліцію, а потім вже зателефонував дружині. Приїхала поліція, прийшла дружина і ОСОБА_21 вийшов з під`їзду. Дружина ходила розмовляти з ОСОБА_22 . «Швидку» викликала безпосередньо поліція. Серед сусідів є дівчина, яка бачила цю подію. Після значного проміжку часу, ОСОБА_21 телефонував йому після події та хотів «вирішити питання» та запитував про цивільний позов. Після того, як була названа сума збитків в розмірі 50 000 грн, ОСОБА_23 більше не телефонував, до сьогоднішнього дня так і не пояснив причин нападу, не вибачився, не відвідував його у лікарні та не відшкодував завдані хоча б матеріальні збитки. Проживає за вказаною адресою на 6 поверсі з 2009 року. З обвинуваченим раніше ніколи не зустрічався.

Під час додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 судом першої інстанції, він пояснив, що з ОСОБА_8 в під`їзді не зустрічався, з собакою також. ОСОБА_8 він побачив в 2-3 метрах від парадного входу до під`їзду. Бачив цю людину вперше. Мотиву і мети оговорювати ОСОБА_8 в нього не було, грошей не хотів, вийшовши з під`їзду бачив тільки ОСОБА_8 . Після удару, коли прийшов до тями в ямі, він бачив двох людей, які стояли поряд з ОСОБА_8 та щось йому казали. Коли він намагався вилізти з ями - отримав удар від ОСОБА_8 .

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_24 , надала показання про те, що 11.01.2021 отримала виклик на службовий планшет приблизно о 21 год., що невідомий чоловік побив потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 . Приїхавши на місце події в складі патрульної поліції, виявили біля під`їзду ОСОБА_11 та його дружину. В ОСОБА_11 були видимі побої на обличчі, а тому відразу викликали швидку медичну допомогу. Через деякий час з під`їзду вийшов ОСОБА_8 і ОСОБА_11 вказав на нього, як на особу, яка його побила. На потерпілому з видимих були ушкодження: синяк, напухла щока, свідомість при цьому не втрачав, був в адекватному стані. ОСОБА_8 з`явився приблизно через 15 хвилин після їхнього приїзду. Скільки всього часу перебували на місці події не пам`ятає. Після встановлення анкетних даних ОСОБА_8 , останній повідомив, що в нього виник конфлікт з ОСОБА_11 , однак деталей конфлікту встановити не вдалось, оскільки ОСОБА_11 було госпіталізовано до лікарні. Сам ОСОБА_11 , в свою чергу, повідомляв, що тілесні ушкодження йому наніс чоловік, який на момент їх перебування на місці події виходив з під`їзду. Особа ОСОБА_8 була встановлена з його слів, оскільки в нього не було з собою документів. На місці події пояснення в ОСОБА_8 не відбирались. Впізнала обвинуваченого в залі судових засідань.

Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_25 , надала суду показання про те, що вона є дружиною потерпілого, будь-яких зв`язків з обвинуваченим не підтримує. Чоловік завжди у вечірній час доби зустрічає її з роботи та вони разом ідуть додому пішки, в той вечір чоловік зателефонував їй десь о 20 годині і сказав, що виходить з дому. Через певний період часу, не дочекавшись його, вирішила зателефонувала йому, однак він не брав слухавку. Пізніше, коли її чоловік вийшов на зв`язок, то повідомив їй, щоб вона швидше йшла додому, при цьому дуже погано розмовляв. Підійшовши до будинку через хвилин 15, близько 20 год. 15 хв., вона побачила свого чоловіка, який повідомив їй, що його побили. Він сидів на лавочці біля під`їзду, під правим оком була рана, губа з правої сторони була вивернута, зчесані руки, все обличчя в крові. Поряд з ним нікого не було. На її запитання хто це зробив, він вказав на чоловіка, який саме в цей момент виходив з під`їзду. Підійшовши відразу до цього чоловіка, ним виявився ОСОБА_21 , якого знає візуально, як сусіда, запитала в нього про причини їхнього конфлікту та чи наносив він її чоловіку тілесні ушкодження. На що ОСОБА_21 відповів, що це зробив він. Потім приїхала поліція та «швидка». «Швидка» забрала його до лікарні. Це відбувалось 11.01.2021. Того дня її чоловік був адекватний, тверезий, чи був у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 їй невідомо. В цьому будинку мешкає з 2009 року. Конфліктів з ОСОБА_22 раніше не було. ОСОБА_21 їй не пояснив за що він побив її чоловіка. Лікування чоловіка триває досі, не може працювати в повній мірі, бо в нього тепер проблеми з пам`яттю. Вказану подію бачила сусідка ОСОБА_26 . Зі слів чоловіка знає, що подія відбувалась біля їхнього під`їзду.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 , надала показання про те, що обвинувачений та потерпілий є її сусідами, дружніх стосунків ні з ким не підтримує. На початку січня 2021, в період з 7 по 14 січня, вона бачила з вікна кухні своєї квартири, що у дворі билися дві людини, це відбувалось недовго, приблизно хвилину. Коли вона перейшла до іншої кімнати, бо з кухні їй було погано видно, то вже нікого не було. Після цього вона гуляла у дворі з дитиною та їй сусіди повідомили, що два сусіди побилися. На що вона відповіла, що бачила це з вікна. Хто саме з сусідів бився вона не бачила. Після цього вона стала свідком. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Ці події відбувались біля її будинку між другим та третім під`їздом на центральній проїзній дорозі. З вікна їй огляд обмежує дерево. Навпроти знаходиться будинок АДРЕСА_5 . У бійці приймали участь дві людини: один одягнений у чорне, а інший був в яскравому одязі червоному, розовому або помаранчевому, куртка або щось інше яскравого кольору. Коли вона визирнула у вікно, розмовляючи по телефону, один з чоловіків, який був одягнений у чорне, лежав на землі, а інший, який був в яскравому одязі, бив його ногою. Вона побігла до чоловіка, повідомила про бійку, але коли перейшла до іншої кімнати нікого вже не було. Це відбувалось приблизно з 21:00 до 22:00 години. Освітлення надворі періодично включається та виключається. В той момент, коли вона визирнула з вікна, ліхтар був включеним. Коли ліхтар надворі згасає, то виключається неповністю, а потім знов розгорається. Ліхтар знаходиться навпроти другого під`їзду на відстані приблизно 5 м. Її квартира на третьому поверсі. Чітко бачила, що наносились удари ногою. В якому положенні лежав чоловік на землі вона не звернула уваги, по яких частинах тіла наносились удари, не знає. Все відбувалось на дорозі, яка веде до 21 школи. Цього ж дня після 22 години від сусідів з першого під`їзду дізналась, що когось з того під`їзду забрала «швидка». Вона мешкає у другому під`їзді. З нею проводився слідчий експеримент. Те, що вона відтворювала на слідчому експерименті, відповідає дійсності. Вона користується приладом для поліпшення слуху (вушні апарати), з зором проблем не має. В момент події вона була у вушних апаратах. За декілька секунд, які вона бачила подію, вона не змогла опізнати осіб, які брали участь у бійці, не може стверджувати, що це були сусіди. До неї приходив сусід ОСОБА_11 та питав чи вона бачила бійку, та чи може підтвердити. Дізналась про бійку саме між сусідами від інших сусідів. Також звертався другий сусід і питав чи вона бачила бійку. На що вона відповіла, що може посвідчити те, що вона бачила. Причина конфлікту їй невідома.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та належним чином дослідженими судом першої інстанції:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо даного кримінального провадження №0000060, з якого вбачається, що дане кримінальне провадження внесено до Реєстру 12.01.2021 за повідомленням потерпілого ОСОБА_11 (т.1, а.п.154);

- рапортом пом. чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області від 11.01.2021, згідно з яким поліцейським роти № 2 взводу № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області ОСОБА_24 , прибувши на місце виклику, було виявлено заявника ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повідомив, що його побив невідомий йому чоловік. Було встановлено, що це ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На місце було викликано карету ШМД. ОСОБА_11 опитати повністю не вдалося, так як йому надавалась медична допомога. На місці події працювала ШМД бригада 217, старший Ковригіна. ОСОБА_11 було госпіталізовано до Білоцерківської міської лікарні 2. Заяв та пояснень не надходило. Подію зафіксовано на нагрудну бодікамеру АІ00128 (том 1 а.п.156);

- заявою ОСОБА_11 від 11.01.2021, згідно з якою він просив притягнути до відповідальності мешканця квартири АДРЕСА_6 , який 11.01.2021, близько 21:00, біля під`їзду вказаного будинку наніс тілесні ушкодження в області голови та тулуба, де бив руками та ногами. СМЕ проходити буде. Як йому стало відомо, особа, яка нанесла йому тілесні ушкодження, є ОСОБА_8 , 1989 року народження (том 1 а.п.157);

- висновком експерта № 190/д (експертиза почата 15.03.2021, закінчена - 22.03.2021), відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_11 , 1981 року народження, знайдені наступні ушкодження: перелом медіальної стінки правої очниці, рана в ділянці зовнішнього кута правого ока, синець правої половини обличчя, рана слизової оболонки правої щоки. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк, вказаний в постанові. Перелом медіальної стінки правої очниці, рана в ділянці зовнішнього кута правого ока, синець правої половини обличчя відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш, ніж 3 тижні; рана слизової оболонки правої щоки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно з пунктами 2.3.2 та 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 - тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день) (том 1 а.п.164-165);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.03.2021 з додатком (відеозаписом), що проводився з 17:42 год. до 18:50 год. біля 2-го під`їзду будинку 47 по вул. Героїв Крут в м. Біла Церква Київської області із застосуванням технічного засобу фіксації - відеокамери, за участю свідка ОСОБА_12 , яка показала, як в середині січня 2021 року, приблизно о 21:00-22:00, один чоловік наносив іншому тілесні ушкодження ударами ніг за адресою: АДРЕСА_2 , біля 2-го під`їзду (том 1 а.п.166-170);

- протоколом огляду місця події від 11.03.2021 з додатком (фототаблицею), що проводився в період з 18:10 год. до 18:35 год. на прилеглій ділянці першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 із застосуванням технічного засобу фіксації - фотокамери, за участю потерпілого ОСОБА_11 , поняті в порядку ч.7 ст.223 КПК України не залучались. Об`єктом огляду була прилегла ділянка першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , яка має асфальтоване покриття. Ділянка розміром 10х10 м. Вказана земельна ділянка веде до вхідних металевих дверей із вбудованим домофоном першого під`їзду. З правої сторони від під`їзду знаходиться дерев`яна лавочка зеленого кольору. На відстані приблизно 10 м на схід знаходиться другий під`їзд вказаного будинку. На відстані приблизно 10 м на захід від краю під`їзду уздовж будинку знаходиться стежка, яка веде на край будинку із металевими дверима у фундаменті будинку червоного кольору поряд з якими знаходиться яма глибиною пів метра із бетонними краями. Поверхня ями складається з бетонного покриття із дрібним та великим камінням. Під час огляду слідів, речей не виявлено (том 1 а.п.171-177);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2021 з додатком (відеозаписом), що проводився з 16:42 год. до 16:56 год. у службовому кабінеті № 49 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області за адресою: м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3, із застосуванням технічного засобу фіксації - відеокамери, за участю потерпілого ОСОБА_11 , який показав, як 11 січня 2021 року, приблизно о 20:30, невідомий наносив йому удари в область обличчя руками та ногами за адресою: АДРЕСА_2 , біля під`їзду (том 1 а.п.178-182);

- висновком експерта № 235/д (експертиза почата 25.03.2021, закінчена - 25.03.2021), згідно з яким локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_11 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.03.2021 (том 1 а.п.183);

Також в судовому засіданні суду першої інстанції оглянуті: оптичний DVD-R диск, на якому містяться фотознімки ОСОБА_11 від 11.01.2021 з наявними тілесними ушкодженнями та забруднений особистий одяг та СD-R диск, на якому міститься аудіофайл розмови ОСОБА_11 з оператором «102» від 11.01.2021 (том 1 а.п. 186,194).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 , надані під час допиту, хоча і були послідовними, але мали в собі суперечності, зокрема щодо обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, оскільки не заперечуючи факту перебування на місці події 11.01.2021 у вечірній час доби - в під`їзді власного будинку, не зміг пояснити суду свою поведінку під час та після конфліктної ситуації, яка склалась між ним та потерпілим, а тому є спрямованими на приховування мотиву та мети вчинення ним кримінального правопорушення, а також суперечать дослідженим доказам по справі.

В свою чергу надаючи оцінку показам, наданим потерпілим, суд першої інстанції вказав, що він чітко вказує на обвинуваченого з перших днів досудового розслідування, як на особу, яка заподіювала йому тілесні ушкодження, їх механізм та локалізацію, місце вчинення кримінального правопорушення та покази, надані свідками, суд виходив з відсутності, на власне переконання, підстав сумніватися в правдивості їх свідчень, оскільки ці покази були послідовними, логічними й узгоджувалися як між собою, так і з іншими дослідженими доказами, в тому числі з висновками експертів. Такі висновки суду першої інстанції є логічними та обґрунтованими.

Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що будь-яких відносин, в тому числі і неприязних, між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення не було. За таких обставин обґрунтованим є висновки суду першої інстанції про те, що вказані обставини свідчать про відсутність у потерпілого підстав для наклепу на обвинуваченого.

При цьому, істотних суперечностей у показаннях свідків, які могли б вплинути на доведеність вини обвинуваченого чи на кваліфікацію його дій, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши фактичні дані, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у своїй сукупності, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.122 КК України.

У ході аналізу доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 , підстав для виправдання обвинуваченого судом апеляційної інстанції встановлено не було, адже його винуватість підтверджується належними, допустимими, достовірними доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

За таких обставин, невизнання вини ОСОБА_8 апеляційний суд розцінює, як обрану лінію захисту із метою уникнення ним відповідальності за вчинене, а тому оцінює його показання критично.

У відповідності до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Оскільки матеріали кримінального провадження були досліджені місцевим судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України, колегія суддів вважає, що підстави для повторного дослідження доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, передбачені ч.3 ст.404 КПК України, відсутні.

Також, у межах цього кримінального провадження потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 56363 гривень, яка складається з: витрат на лікування - 7000 гривень: відшкодування неотриманої заробітної плати ОСОБА_11 - 24886 гривень; відшкодування неотриманої заробітної плати дружини ОСОБА_11 - ОСОБА_25 , яка здійснювала догляд за чоловіком - 12337 гривень; вартості пошкодженої куртки ОСОБА_11 - 2100 гривень, вартість правничої допомоги - 10000 гривень, моральної шкоди - 10000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна протиправними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла.

Як вбачається з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Районним судом вірно встановлено, що у результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 була спричинена шкода здоров`ю у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості, після чого останній поніс матеріальні витрати під час лікування. Докази, які були надані потерпілим під час розгляду цього кримінального провадження підтверджують суму витрат на його лікування у розмірі 2510 гривень 59 копійок, будь-яких інших доказів на підтвердження інших витрат у розпорядження місцевому суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що потерпілим не доведено, що всі придбані ліки мали відповідне медичне призначення, колегія суддів вважає безпідставними. Адже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції було ретельно досліджено медичні документи та фіскальні чеки та обґрунтовано встановлено, що вони відповідають діагнозу потерпілого, виписці із медичної картки стаціонарного хворого із призначенням лікаря, а також підтверджуються висновком судово-медичної експертизи. Отже, з цього випливає, що медичні засоби на суму 2510 гривень 59 копійок придбавалися саме для проведення лікування.

Крім того, виходячи з вимог розумності та справедливості, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що понесені потерпілим ОСОБА_11 моральні страждання внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які стали причиною душевних хвилювань та страждань, змінили звичний для нього розпорядок життя, та будуть компенсовані шляхом стягнення з обвинуваченого грошових коштів у розмірі 10 000 гривень.

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, який раніше не судимий.

Також судом першої інстанції враховано те, що щодо ОСОБА_8 30 вересня 2019 року до суду було спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001599 від 05.06.2019, за ст.356, ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року закрито судове провадження за обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, також не встановлено.

Відтак, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Головуючий :

Судді :