Справа № 277/173/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 року смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 22.01.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Осова Ємільчинського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не працює, неодружений, раніше судимий 25 листопада 2020 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.125, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.185, ч.2 ст.194, ч.2 ст.289, ч.3 ст.357 КК України

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, 14.01.2020 року близько 18 год. ОСОБА_4 зайшов до будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 по своїх потребах. Перебуваючи в одній із кімнат будинку домоволодіння, побачив на столі паспорт громадянина України, в якому знаходились грошові кошти та вирішив таємно викрасти вказане майно.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, того ж дня, без розриву в часі ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки господар будинку перебував у іншій кімнаті, підійшов до столу та умисно таємно викрав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 та грошові кошти в сумі 700 гривень, які знаходились у ньому.

З викраденим майном ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядився за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 700 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.02.2020 року близько 19 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домоволодіння громадянина ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , вирішив вчинити крадіжку грошових коштів з будинку вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, того ж дня, без розриву в часі ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб та господаря, які могли б перешкодити вчиненню злочину через відчинену хвіртку пройшов на подвір`я вказаного домоволодіння та підійшов до вхідних дверей будинку, які були зачинені на навісний замок. Застосовуючи фізичну силу, ОСОБА_4 руками витягнув з дверей металеву скобу, на якій висів навісний замок та, відчинивши вхідні двері, проник всередину будинку.

Оглянувши першу кімнату будинку, ОСОБА_4 виявив на полиці серванту грошові кошти в сумі 500 гривень, які умисно, таємно повторно викрав та залишив місце вчинення злочину.

В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядився за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

29.03.2020 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку домоволодіння за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_8 , вирішив знищити майно останньої.

З метою реалізації свого злочинного наміру, маючи прямий умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, з мотивів помсти за особисту образу, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, без розриву в часі ОСОБА_4 зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до господарської будівлі, яка прибудована до житлового будинку та, використовуючи драбину, піднявся на горище будинку. Перебуваючи на горищі, за допомогою принесених із собою сірників підпалив суху рослинність, яка там знаходилася, внаслідок чого виникла пожежа та залишив місце вчинення злочину. Внаслідок пожежі знищено господарську будівлю, дах, перекриття, західну стіну, майно, яке знаходилося в господарській будівлі та житловому будинку, пошкоджено стіни житлового будинку, чим було завдано потерпілій ОСОБА_8 прямих матеріальних збитків на 50000 грн. та побічних збитків на 87700 грн., а всього на суму 137700 грн.

08.08.2020 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку домоволодіння за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом, що належить ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_7 , а саме мотоциклом марки «VIPER» моделі «V110A» р.н. НОМЕР_1 , який знаходився в підсобному приміщенні господарської будівлі сараю домоволодіння останнього за адресою: АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно заволодіти чужим транспортним засобом, того ж дня без розриву в часі ОСОБА_4 зі сторони присадибної ділянки підійшов до неогородженої частини території домоволодіння ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 .

Переконавшись у відсутності сторонніх осіб та власника, які могли б перешкодити вчиненню злочину, ОСОБА_4 пройшов на територію подвір`я даного домоволодіння та підійшов до вхідних дверей сараю, які були закриті на металеву клямку і навісний замок, який був незамкненим.

Після цього ОСОБА_4 рукою зняв навісний замок і металеву клямку, відчинив двері та проник всередину приміщення, де підійшов до мотоцикла марки «VІPER» моделі «V110A» р.н. НОМЕР_1 , в замку запалювання якого знаходився ключ, та не заводячи двигун, вивів його з подвір`я на проїжджу частину дороги та завівши двигун поїхав по дорозі, залишивши місце вчинення злочину і таким чином незаконно заволодів вказаним транспортним засобом вартістю 10211 гривень 40 копійок.

Викраденим мотоциклом ОСОБА_4 у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 07.11.2020 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем постійного проживання, по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_10 вирішив знищити майно останньої.

З метою реалізації свого злочинного наміру, маючи прямий умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, з мотивів помсти за особисту образу, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, без розриву в часі ОСОБА_4 зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , підійшов до житлового будинку, який належить ОСОБА_10 , відкрив незамкнені двері та, потрапивши до веранди будинку, виявив на підлозі старий одяг. В подальшому за допомогою принесених з собою сірників підпалив його, внаслідок чого виникла пожежа, після чого залишив місце вчинення злочину. Внаслідок пожежі знищено житловий будинок, літню кухню, чим було завдано потерпілій ОСОБА_10 прямих матеріальних збитків на 40000 грн. та побічних збитків на 77700 грн., а всього на суму 117700 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.ч.1, 3 ст.185, ч.2 ст.194, ч.2 ст.289, ч.3 ст.357 КК України, як таємне викрадення чужого майна, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу, незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення, а також незаконне заволодіння паспортом.

В судовому засіданні 28.01.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнає повністю та відмовився давати показання по справі. В подальшому 28.02.2023 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнає повністю та відмовився давати показання, оскільки не пам`ятає обставин справи.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 14.01.2020 року до його будинку прийшов ОСОБА_4 . Після того як ОСОБА_4 пішов, приблизно через півтори години він виявив, що зник його паспорт та грошові кошти в сумі 700 грн., які знаходились в ньому. Паспорт з грошима лежав на столі в кімнаті. Крім ОСОБА_4 до будинку ніхто не заходив. Викрадений у нього паспорт йому повернуто, грошові кошти в сумі 600 грн. йому повернув ОСОБА_4 , а ще 100 грн. обіцяли повернути. Претензій до обвинуваченого він не має.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 03.02.2020 року він виявив, що у нього з будинку зникли гроші в сумі 500 грн., як з`ясувалось гроші викрав ОСОБА_4 , який інколи допомагав йому по господарству. На даний час йому гроші повернуті ОСОБА_4 , претензій до обвинуваченого він не має.

Також потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що ввечері 08.08.2020 року він поставив свій мотоцикл до гаража та пішов в будинок. Ключ залишив в замку запалювання мотоцикла, двері в гараж не замикав. Вранці 09.08.2020 року він виявив, що його мотоцикл знаходиться біля колодязя під огорожею. Після цього він зателефонував до поліції. Мотоцикл був цілий, у справному стані (заводився), також було пальне, однак скільки було пального він не перевіряв. Вночі він не чув ніяких звуків.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор просив допитати потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також дослідити письмові докази: витяг з ЄРДР №0000022 від 22.01.2020 року; заяву та розписку ОСОБА_11 від 21.01.2020 року; протокол огляду місця події 21.01.2020 року; розписку ОСОБА_6 ; постанову про визнання речовими доказами від 22.01.2020 року; рапорт слідчого від 23.01.2020 року про встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України; витяг з ЄРДР №0000026 від 23.01.2020 року; постанову про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №0000022 від 22.01.2020 року за ч.1 ст.185 КК України та №0000026 від 23.01.2020 року за ч.3 ст.357 КК України від 23.02.2020 року; протокол проведення слідчого експерименту від 09.02.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 із застосуванням відеозапису; розписку ОСОБА_4 від 13.02.2020 року; розписку ОСОБА_6 від 13.02.2020 року;

рапорт помічника чергового Ємільчинського ВП від 04.02.2020 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.02.2020 року; витяг з ЄРДР №0000033 від 05.02.2020 року; заяву та розписку ОСОБА_7 від 04.02.2020 року; протокол огляду місця події 04.02.2020 року; заяву ОСОБА_4 від 12.02.2020 року; протокол огляду місця події 12.02.2020 року; постанову про визнання речовими доказами від 12.02.2020 року; розписки ОСОБА_7 від 13 та 24.02.2020 року; протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 із застосуванням відеозапису; постанову про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №0000022 від 22.01.2020 року за ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та №0000033 від 05.02.2020 року за ч.3 ст.185 КК України від 24.02.2020 року; витяг з ЄРДР в об`єднаному кримінальному провадженні №0000022 від 22.01.2020 року за ч.1 ст185, ч.3 ст.357, ч.3 ст.185 КК України; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення у ОСОБА_7 від 13.08.2020 року; витяг з ЄРДР про первинну реєстрацію кримінального провадження №0000197 від 13.08.2020 за ч.2 ст.289 КК України; заяви та розписки ОСОБА_7 ; протоколи огляду місця події від 13.08.2020 року; постанову про визнання речовим доказом від 26.08.2020 року; висновок судової автотоварознавчої експертизи від 28.08.2020 року; протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 із застосуванням фотозйомки; витяг з ЄРДР про первинну реєстрацію кримінального провадження №0000085 від 04.04.2020 року за ч.2 ст.194 КК України; рапорт помічника чергового Ємільчинського ВП від 29.03.2020 року; матеріали Ємільчинського РС УДСНС України в Житомирській області від 01.04.2020 року; акт про пожежу від 29.03.2020 року; витяг із ЄРДР про первинну реєстрацію кримінального провадження №0000242 від 11.11.2020 року за ч.2 ст.194 КК України; рапорт помічника чергового Ємільчинського ВП від 07.11.2020 року; протокол огляду місця події від 07.11.2020 року; матеріалами Ємільчинського РС УДСНС України в Житомирській області від 09.11.2020 року; акт про пожежу від 08.11.2020 року; постанову про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №0000085 від 04.04.2020 року за ч.2 ст.194 КК України та №0000242 від 11.11.2020 року за ч.2 ст.194 КК України від 25.01.2021 року та витяг із ЄРДР в об`єднаному кримінальному провадженні №0000085 від 04.04.2020 року за ч.2 ст.194 КК України, які на підтвердження пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення прокурором подано суду.

Посилання сторони обвинувачення на витяги з ЄРДР про первинну реєстрацію кримінальних правопорушень та витяги із ЄРДР в об`єднаних кримінальних провадженнях не можуть бути доказом вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.185, ч.2 ст.194, ч.2 ст.289, ч.3 ст.357 КК України, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

В обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_4 прокурором також надано рапорт слідчого від 23.01.2020 року про встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, рапорт помічника чергового Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про реєстрацію в журналі ЄО телефонного повідомлення на лінію 102 щодо повідомлення ОСОБА_7 від 04.02.2020 про крадіжку грошових коштів у сумі 500 гривень із домоволодіння останнього, рапорт помічника чергового Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про реєстрацію в журналі ЄО телефонного повідомлення на лінію 102 щодо повідомлення про підпал будинку в с. Осова від 29.03.2020 року, а також рапорт помічника чергового Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про реєстрацію в журналі ЄО телефонного повідомлення на лінію 102 щодо повідомлення про підпал будинку в с. Осова від 07.11.2020 року.

Виходячи з вимог КПК України рапорт є внутрішнім документом та не може бути доказом в розумінні ст.ст.84, 103 КПК України.

Дослідивши надані прокурором письмові докази, судом встановлено:

По епізоду викрадення ОСОБА_4 грошових коштів та паспорту.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21.01.2020 року заявник ОСОБА_6 повідомляє про викрадення у нього невідомою особою грошових коштів у сумі 700 грн. (Т.2 а.с.56).

Протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 21.01.2020 року, який проведено на підставі заяви ОСОБА_11 зафіксовано обстановку у будинку останнього, що знаходиться по АДРЕСА_2 , де у ході проведення даної слідчої дії слідчим було виявлено та вилучено паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_6 , який згідно змісту протоколу передано під розписку на відповідальне зберігання останньому. (Т.2 а.с.57-66).

Згідно протоколу слідчого експерименту з використанням відеозапису від 09.02.2020 року, проведеного слідчим в будинку потерпілого ОСОБА_6 за участю підозрюваного ОСОБА_4 , в присутності понятих, з метою перевірки показів підозрюваного ОСОБА_4 , останній розповів та показав на місці про обставини вчинення ним крадіжки коштів в сумі 700 грн. та паспорта ОСОБА_6 , а саме розповів, що 14 січня 2020 року біля 18 год. зайшов до будинку свого знайомого ОСОБА_6 з метою вживання алкогольних напоїв з останнім. Тоді ж, перебуваючи в будинку, в одній із кімнат на столі виявив паспорт ОСОБА_12 з грошовими коштами в сумі 700 грн., які поклав до своєї кишені, після чого залишив приміщення вказаного будинку. Пізніше паспорт ОСОБА_6 повернув до домоволодіння останнього, а саме залишив його на столі в подвір`ї ОСОБА_6 . В судовому засіданні було переглянуто відеозапис доданий до протоколу слідчого експерименту, який повністю відтворює хід вказаної слідчої дії та не суперечить змісту протоколу слідчого експерименту. (Т.2 а.с.70-73).

Відповідно до розписок ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 13.02.2020 року ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 700 грн. (Т.2 а.с.74-75).

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.02.2020 року заявник ОСОБА_7 повідомляє про викрадення грошових коштів у сумі 500 грн. із його домоволодіння невідомою особою. (Т.2 а.с.78).

Протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 04.02.2020 року, який проведено на підставі заяви ОСОБА_7 зафіксовано обстановку у домоволодінні, що знаходиться по АДРЕСА_3 , звідки було викрадено грошові кошти в сумі 500 грн. (Т.2 а.с.79-87).

Заявою та протоколом огляду місця події з фототаблицею від 12.02.2020 року зафіксовано факт добровільної видачі ОСОБА_4 слідчому грошових коштів у сумі 150 грн., які 03 лютого 2020 року ним були викрадені із домоволодіння ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 . (Т.2 а.с.89-94).

Відповідно до розписок ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від 13.02.2020 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 500 грн. (Т.2 а.с.98-99).

Згідно протоколу слідчого експерименту з використанням відеозапису від 24.02.2020 року, проведеного слідчим в будинку потерпілого ОСОБА_7 за участю підозрюваного ОСОБА_4 , в присутності понятих, з метою перевірки показів підозрюваного ОСОБА_4 , останній розповів та показав на місці про обставини вчинення ним крадіжки коштів в сумі 500 грн. з будинку ОСОБА_7 , а саме розповів, що 03 лютого 2020 року зайшов до подвір`я ОСОБА_7 з метою попросити закурити. Тоді ж, вирвавши скобу навісного замка, відчинив вхідні двері та проник всередину будинку. Перебуваючи в будинку, в одній із кімнат побачив сервант, в якому виявив грошові кошти в сумі 500 грн., які поклав до своєї кишені, після чого залишив приміщення вказаного будинку. В судовому засіданні було переглянуто відеозапис доданий до протоколу слідчого експерименту, який повністю відтворює хід вказаної слідчої дії та не суперечить змісту протоколу слідчого експерименту. (Т.2 а.с.100-103).

По епізоду незаконного заволодіння ОСОБА_4 транспортним засобом.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.08.2020 року заявник ОСОБА_7 повідомляє про викрадення його мотоцикла марки «VIPER» моделі «V110A», чорного кольору з 08 на 09 серпня 2020 року за адресою проживання останнього. (Т.2 а.с.109).

Протоколом огляду місця події з фототаблицею від 13.08.2020 року, який проведено на підставі заяви ОСОБА_7 зафіксовано обстановку території домоволодіння ОСОБА_7 . В ході проведення даної слідчої дії ОСОБА_7 вказав на місце у власному подвір`ї, де він 09.08.2020 року виявив свій мотоцикл «VIPER», а саме біля колодязя. (Т.2 а.с.110-115).

Згідно протоколу огляду місця події з фототаблицею від 13.08.2020 року, який проведено на підставі заяви ОСОБА_7 , останній добровільно видав слідчому власний мотоцикл марки «VIPER» чорного кольору, який був вилучений до Ємільчинського ВП. (Т.2 а.с.116-124).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №12/2-159 від 28.08.2020 року ринкова вартість бувшого у використанні мотоцикла марки «VІPER» моделі «V110A», р.н. НОМЕР_1 станом на 08.08.2020 року могла становити 10211,40 грн. Розмір матеріального збитку дорівнює ринковій вартості станом на 08.08.2020 року транспортного засобу 10211,40 грн. (Т.2 а.с.125-137).

Згідно протоколу слідчого експерименту з використанням фотозйомки від 09.10.2020 року, проведеного слідчим на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 за участю підозрюваного ОСОБА_4 , в присутності понятих, з метою перевірки і уточнення відомостей незаконного заволодіння мотоциклом марки «VІPER», який належить ОСОБА_7 , ОСОБА_4 розповів про обставини заволодіння ним 08.08.2020 року мотоциклом «VІPER» з сараю домоволодіння ОСОБА_7 , вказав на місце в сараї, де знаходився вказаний мотоцикл, а також вказав на місце, де залишив мотоцикл, а саме під парканом біля колодязя. До протоколу слідчого експерименту від 09.10.2020 року прокурор в судовому засіданні надав письмову заяву захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 від 09.10.2020 року, згідно якої останній не заперечує щодо проведення слідчого експерименту без його участі за участю підозрюваного ОСОБА_4 (Т.2 а.с.140-150).

По епізоду умисного знищення чужого майна ОСОБА_4 , шляхом підпалу.

Відповідно до матеріалів Ємільчинського РС УДСНС України в Житомирській області від 01.04.2020 року перевірки причин та обставин виникнення пожежі господарської будівлі, житлового будинку ОСОБА_8 , а саме акту про пожежу від 29.03.2020 року та звіту про виникнення пожежі від 31 березня 2020 року ймовірною причиною пожежі, яка сталася 29.03.2020 року в господарчій будівлі та будинку на території домоволодіння ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 є підпал господарчої будівлі ОСОБА_4 (Т.2 а.с.6-13).

Згідно протоколу огляду місця події з фототаблицею від 07.11.2020 року зафіксовано обстановку на місці пожежі в житловому будинку АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_10 (Т.2 а.с.36-42).

Відповідно до матеріалів Ємільчинського РС УДСНС України в Житомирській області від 09.11.2020 року перевірки причин та обставин виникнення пожежі житлового будинку ОСОБА_10 , а саме акту про пожежу від 08.11.2020 року та звіту про виникнення пожежі від 08 листопада 2020 року ймовірною причиною пожежі, яка сталася 07.11.2020 року в житловому будинку на території домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_4 є занесення стороннього джерела запалювання (підпал) горючих конструкцій, матеріалів будинку ОСОБА_4 (Т.2 а.с.17-24).

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, на які посилалася сторона обвинувачення, дослідивши повно та всебічно всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст.92 КПК України у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч.2 ст.91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

В судовому засіданні встановлено, що 09.10.2020 року слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_4 було проведено без його захисника адвоката ОСОБА_5 , призначеного регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області 31.08.2020 року.

Прокурор надав суду заяву адвоката ОСОБА_5 від 09.10.2020 року, згідно якої останній не заперечує щодо проведення слідчого експерименту без його участі за участю підозрюваного ОСОБА_4 . Будь-яких заяв підозрюваного ОСОБА_4 з приводу проведення вказаної слідчої дії без участі захисника стороною обвинувачення суду не надавалося. (Т.2 а.с.140-150).

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 пояснив, що не зміг взяти участі 09.10.2020 року під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , оскільки перебував в цей час в іншому населеному пункті по іншій справі.

Відповідно до положень ст.46 КПК України неприбуття захисника для участі у проведенні певної процесуальної дії, якщо захисник був завчасно попереджений про її проведення, і за умови, що підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, не може бути підставою для визнання цієї процесуальної дії незаконною, крім випадків, коли участь захисника є обов`язковою.

Якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, проведення процесуальної дії відкладається або для її проведення залучається захисник у порядку, передбаченому статтею 53 цього Кодексу.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що у ході проведення слідчого експерименту від 09.10.2020 року підозрюваний не заперечував проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника адвоката ОСОБА_5 , сторона обвинувачення в судовому засіданні вказані відомості суду не надала.

За таких обставин суд вважає, що слідчий експеримент від 09.10.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 без присутності його захисника проводився слідчим з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а саме з порушенням права підозрюваного на захист, а тому суд на підставі ст.87 КПК України визнає протокол слідчого експерименту від 09.10.2020 року недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні.

Під час допиту потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні, який не був безпосереднім очевидцем викрадення мотоцикла «VIPER», останній прямо не вказував на ОСОБА_4 , як на особу, яка незаконно заволоділа його транспортним засобом мотоциклом «VIPER», а зазначив, що про це йому відомо зі слів ОСОБА_13 . Тоді ж обвинувачений ОСОБА_4 категорично заперечив свою причетність до викрадення мотоцикла у ОСОБА_7 .

Крім того, суд вважає, що протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.08.2020 року, протокол огляду місця події від 13.08.2020 року, яким зафіксовано обстановку території домоволодіння ОСОБА_7 , протоколу огляду місця події від 13.08.2020 року, яким вилучено у ОСОБА_7 мотоцикл марки «VIPER» чорного кольору до Ємільчинського ВП, висновок судової автотоварознавчої експертизи №12/2-159 від 28.08.2020 року, згідно якого ринкова вартість бувшого у використанні мотоцикла марки «VІPER» моделі «V110A», р.н. НОМЕР_1 станом на 08.08.2020 року могла становити 10211,40 грн. будь-яким чином не доводять причетності ОСОБА_4 до незаконного заволодіння ним з 08 на 09 серпня 2020 року транспортним засобом ОСОБА_7 , а тому не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному знищенні чужого майна, а саме домоволодінь ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , шляхом підпалу прокурор в судовому засіданні надав лише протокол огляду місця події від 07.11.2020 року, яким зафіксовано обстановку на місці пожежі в житловому будинку, що належить ОСОБА_10 та матеріали Ємільчинського РС УДСНС України в Житомирській області від 01.04.2020 року та 09.11.2020 року перевірки причин та обставин виникнення пожеж домоволодінь ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які не містять категоричних тверджень про причетність ОСОБА_4 до підпалів вказаних домоволодінь, у зв`язку з чим є припущеннями сторони обвинувачення причетності останнього до вказаних підпалів.

На думку суду, вказані документи не містять доказів, які б підтверджували події злочину та пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

За результатами безпосереднього дослідження та оцінки доказів відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289 та ч.2 ст.194 КК України ґрунтується на припущеннях і не підтверджується об`єктивними, достовірними доказами, отриманими в ході досудового та судового слідства.

Суд вважає, що сторона обвинувачення поза розумним сумнівом не довела винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.289 та ч.2 ст.194 КК України.

Згідно з ч.1 ст.373 КПК суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає виправданню у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289 та ч.2 ст.194 КК України, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

Разом з тим, суд вважає, що докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні викрадення грошових коштів та паспорту, отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, поза розумним сумнівом.

Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_4 при вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння і приходить до переконання про наявність в обвинуваченого ОСОБА_4 умислу на викрадення грошових коштів та паспорта.

Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними, дослідженими судом доказами, зокрема показаннями потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підтвердження цих обставин та письмовими доказами.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна, таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, а також у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за вчинене.

Призначаючи покарання, суд згідно зі ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, заявив, що вину визнає, однак відмовився давати показання по справі, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до постановлення вироку відносно нього по інших інкримінованих діяннях. Відповідно до вироку Ємільчинським районним судом Житомирської області від 25 листопада 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.125, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі за кримінальні правопорушення, вчинені ним 28 березня 2020 року, 02 та 04 квітня 2020 року.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку.

Призначаючи покарання суд також враховує, що обвинувачений характеризується негативно, вчинив нетяжкі та тяжкий злочини.

Визначаючи вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки, відомості про особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення кримінальних правопорушень, і приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався, клопотань про обрання останньому запобіжного заходу не надходило.

Крім того, враховуючи те, що 25.11.2020 року Ємільчинським районним судом Житомирської області ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.125, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі за кримінальні правопорушення, вчинені ним 28 березня 2020 року, 02 та 04 квітня 2020 року, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.70 ч.4 КК України.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз на суму 1307 гривень 60 копійок.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.194 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.70 ч.4 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25.11.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

В строк остаточно призначеного покарання за сукупністю злочинів зарахувати покарання частково відбуте ОСОБА_4 за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25.11.2020 року за період з 25.11.2020 року по 23.03.2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 25 листопада 2020 року з часу обрання запобіжного заходу взяття під варту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_6 переданий під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 ; мотоцикл марки «VIPER» моделі «V110A» р.н. НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 150 гривень (1 купюра номіналом 50 гривень № ДС 0136351 та 1 купюра номіналом 100 гривень № УС 8270963), які передані під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити ОСОБА_7 .

Витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1