Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1197/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2022 року, якою залишено без задоволення його заяву про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2022 року було залишено без задоволення його заяву про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Суд мотивував своє рішення тим, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в ред., що діє з 21.06.2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, а тому правові підстави для зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення з розрахунку день за два при набутті ним цього статусу вже після 21.06.2017 року відсутні.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , як вбачається з її змісту, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 11.10.18 року до 19.09.19 року у строк його покарання з розрахунку день за два, оскільки він знаходився в слідчому ізоляторі по тій справі, по якій було здійснено перерахунок, але в якості свідка.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував цей строк, тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч. 5 ст. 72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ЗУ №2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій статті 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Бердичівського міськрайонного суду від 09 червня 2015 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна.

23.05.16 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду засудженому ОСОБА_6 зараховано в строк основного покарання строк попереднього ув`язнення з 03.07.14 р. до 22.09.15 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до редакції ЗУ від 26 листопада 2015 року №838-VIII.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про необхідність зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 11.10.18 року до 19.09.19 року, після набрання вироком щодо нього законної сили, коли вже діяла редакція ст. 72 КК України ЗУ №2046-VIII від 18 травня 2017 року, то зазначені вимоги не узгоджуються з вимогами цього Закону, а тому задоволенню не підлягають.

В період з 11.10.18 року до 19.09.19 року, ОСОБА_6 після набрання вироком щодо нього законної сили, вже відбуваючи призначене йому покарання був етапований до установи попереднього ув`язнення для доставки до суду та допиту у якості свідка.

На час етапування ОСОБА_6 , вже діяла редакція Закону України №2046-VIII від 18 травня 2017 року, яка передбачала зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, а тому підстави для зарахування в строк відбуття його покарання вказаного періоду з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відсутні.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він перебував, в установі попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні щодо одного і того ж злочину, стосовно співучасника, а тому щодо нього повинен застосовуватися ЗУ від 26 листопада 2015 року №838-VIII на думку колегії суддів є помилковими, оскільки кримінальне провадження, яке розглядалося Лугинським районним судом Житомирської області здійснювалося щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , а у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 вже завершилося судове провадження, він мав статус засудженого та відбував призначене йому покарання, та підлягав допиту у якості свідка.

Попереднє ув`язнення відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування ухвали суду, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2022 року, якою залишено без задоволення його заяву про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: