Суворовський районний суд міста Одеси
Справа №504/2283/16к
Провадження №1-кп/523/73/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.185, ч.4 ст.190 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 обвинувачується:

- у заволодінні шляхом зловживання довірою: в травні 2012 року, перебуваючи на вул. Ільфа і Петрова, в м. Одесі, належними ОСОБА_9 грошовими коштами в розмірі 46000 доларів США, що дорівнювало 368000 грн; повторно в жовтні 2012 року, перебуваючи на вул. Сьомій, ж/м «Чорноморка», в с. Мізікевича, Овідіопольського району, Одеської області, належними ОСОБА_10 грошовими коштами в розмірі 77000 доларів США, що дорівнювало 616000 грн; повторно в березні 2015 року, перебуваючи на вул. Іцхака Рабіна, в м. Одесі, належними ОСОБА_11 650000 грн, що в кожному із перелічених випадків було вчинено у особливо великих розмірах;

- у таємному викраденні за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 належних ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» вантажного причепа-цистерни, н/з НОМЕР_1 , вартістю 416241,6 грн, а також завантаженої до нього соняшникової олії, об`ємом 36,620 тон, вартістю 673808 грн, вчинене близько 23 години 30 хвилин 23 березня 2016 року на виїзді з м. Миколаєва, в напрямку м. Одеси;

- у заволодінні шляхом обману належних ОСОБА_12 грошей в сумі 2500000 грн, тобто в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з іншими особами №1,№2,№3,№4 близько 06 години 30 хвилин 31 жовтня 2016 року за адресою: м. Одеса. вул. Софіївська,28.

В кримінальному провадженні за останнім із вищезазначених вмінених епізодів (до часу об`єднання) ухвалами суду від 23 жовтня 2019 року, а також від 26 листопада 2019 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 грудня 2019 року, з альтернативою внесення застави в розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Одночасно, в разі внесення застави, на обвинуваченого покладено обов`язки: не відлучатися з м. Одеси та Одеської області без дозволу суду; прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; утримуватись від спілкування із потерпілою ОСОБА_12 та свідками в провадженні.

29 жовтня 2019 року ОСОБА_6 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави у вищезазначеному розмірі.

Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року, з урахуванням фактів добровільного часткового відшкодування ОСОБА_6 спричиненої потерпілим шкоди, погіршенням стану здоров`я заставодавця та членів його сім`ї, фактичне утримання ОСОБА_6 під вартою в іншій установі виконання покарань, запровадженим в Україні військовим станом, а також гуманністю до батьків обвинуваченого, було задоволено клопотання сторони захисту та зменшено розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурором ОСОБА_13 , за згодою інших прокурорів та представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_14 , заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого в об`єднаному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення застави в 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в обґрунтування якого обвинувач послалася на новий факт притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а також на наявні ризики продовження обвинуваченим злочинної діяльності, переховування від суду та неправомірного перешкоджання. Окрім того, адвокат ОСОБА_14 додатково вказує про недотримання обвинуваченим покладених на нього таких процесуальних обов`язків, як заборона відлучатися з міста без дозволу суду, прибувати до суду за кожною вимогою, повідомляти суд про зміну місця проживання, а також про введення колегії суддів в оману про перебування ОСОБА_6 на самоізоляції 01 листопада 2021 року через захворювання його близького родича на COVID-19.

З`ясувавши протилежні думки сторін з приводу заявленого клопотання, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно положень частин 6 та 8 ст.182 КПК України з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Станом на теперішній час стосовно ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді застави, як альтернатива триманню під вартою. Ухвалою суду від 29 січня 2020 року на обвинуваченого судом покладалися процесуальні обов`язки: не відлучатися з міста Одеси та Одеської області без дозволу суду; прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному провадженні на строк до 29 березня 2020 року.

Відповідно до положень частин 1 та 7 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Обов`язки, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності вищезазначений строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Колегія суддів констатує, що з 29 березня 2020 року жоден з обвинувачів не звертався до суду із таким клопотанням, а відтак раніше покладені на ОСОБА_6 процесуальні обов`язки є скасованими з 30 березня 2020 року. З цих ж підстав колегія суддів не погоджується із протилежним доводом адвоката ОСОБА_14 про нібито недотримання ОСОБА_6 вищепокладених на того процесуальних обов`язків з цього ж періоду часу.

Як вбачається із долучених прокурором примірників протоколу затримання та обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000236 від 09 вересня 2021 року, за ознаками ч.2 ст.189 та ч.2 ст.335 КК України, ОСОБА_15 вмінено вчинення нових тяжкого та нетяжкого злочинів в період часу з 17 липня 2021 року до 24 вересня 2021 року на території, адміністративно віднесеної до Тернопільської області.

Тобто, час скасування раніше встановлених на обвинуваченого процесуальних обов`язків передує часу вчинення інкримінованих ОСОБА_15 нових злочинів та його фактичного затримання і наступного ув`язнення.

Окрім того, колегія суддів погоджується із доводом сторони захисту, що судовий розгляд останнього кримінального провадження не завершено, а відтак, відповідно до положень ч.1 ст.62 Конституції України, за відсутності обвинувального вироку, неможливо стверджувати, що ОСОБА_6 вчинив й інші нові злочини.

Інший довід адвоката ОСОБА_14 про нібито обман суду, допущений стороною захисту щодо причини нез`явлення ОСОБА_6 в судове засідання 01 листопада 2021 року носить виключно гаданий, ймовірний характер, що суперечить положенню ч.3 ст.62 Конституції України.

Як вбачається із інших, долучених прокурором, примірників судових рішень судів загальної юрисдикції першої та апеляційної інстанцій Тернопільської області в кримінальному провадженні №0000236 від 09 вересня 2021 року, за ознаками ч.2 ст.189 та ч.2 ст.335 КК України, в даний час щодо ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді застави, як альтернативи триманню під вартою. При цьому, при застосуванні такого запобіжного заходу судами вже було враховано той факт, що ОСОБА_6 одночасно обвинувачується і в інших кримінальних провадженнях про особливо тяжкі злочини, судовий розгляд яких здійснюється іншим складом суду.

Таким чином іншим судом дана остаточна правова оцінка наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, у відношенні ОСОБА_6 , а тому щодо останнього повинен діяти принцип правової визначеності.

Окрім того, станом на теперішній час ОСОБА_6 самостійно прибуває в судові засідання, випадків нез`явлень в суд без поважних причин не допустив.

За таких обставин необхідно визнати відсутніми достатні підстави для застосування до ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193,194,200,331,369-372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.185, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із застави на тримання під вартою - відмовити.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не відлучатися з міста Одеси та Одеської області без дозволу суду; прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному провадженні на строк до 02 квітня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3