печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи кримінальне провадження № 0000602 відомості про яке 14.07.2021 внесено до ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Слов`янськ, Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367-1 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ; захисники - адвокати: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; обвинувачена ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000602 відомості про яке 14.07.2021 внесено до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367-1 КК України, який призначено в підготовче судове засідання на 23.11.2023.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Захисник ОСОБА_6 клопотав про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що обвинувачення викладене в обвинувальному акті не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру, що є істотним порушенням вимог КПК України. Також, захисник подав скаргу на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 17.06.2021 про виділення матеріалів досудового розслідування, з мотивів того, що вона винесена без належних на те підстав, за відсутності будь-якого обґрунтування необхідності, а тому вважає її незаконною та необґрунтованою.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_3 підтримали клопотання та скаргу захисника ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, подані клопотання та скаргу, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що слідчими управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002990 від 02.04.2013 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1, ч. 1 ст. 282 КК України.

15.10.2018 у кримінальному провадженні № 0002990, ОСОБА_8 16.10.2018 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255 КК України.

14.12.2018 заступником Генерального прокурора України ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0002990 продовжено строк досудового розслідування до 6 місяців.

26.12.2018 у кримінальному провадженні № 0002990 повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 376-1 КК України.

28.02.2019 прокурором групи прокурорів ОСОБА_7 з кримінального провадження № 0002990 виділено в копіях та оригіналах в матеріали кримінального провадження № 0000455, щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , а саме за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 376-1 КК України.

17.06.2021 постановою прокурора у кримінальному провадженні № 0000455 ОСОБА_13 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000455 в матеріали кримінального провадження № 0000534 в частині повідомленої підозри ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 376-1 КК України.

23.06.2021 постановою прокурора у кримінальному провадженні № 0000534 ОСОБА_7 об`єднано матеріали кримінального провадження № 0002990 від 02.04.2013 та матеріали кримінального провадження № 0000534 від 17.06.2021 за підозрою ОСОБА_12 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 376-1 КК України в одне кримінальне провадження № 0002990.

29.06.2021 слідчим у кримінальному провадженні № 0002990 ОСОБА_14 повідомлено ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру за ч. 2 ст. 376-1 КК України.

14.07.2021 постановою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_7 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0002990 в матеріали кримінального провадження № 0000602 щодо підозрюваної ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України.

19.07.2021 слідчим у кримінальному провадженні № 0000602 ОСОБА_14 повідомлено ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру за ч. 2 ст. 376-1 КК України.

23.07.2021 слідчим Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000602 підозрюваній ОСОБА_3 та її захисникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

20.08.2021 підозрюваною ОСОБА_3 , захисниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчено ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

20.08.2021 підозрюваній ОСОБА_3 в присутності захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вручено обвинувальний акт.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд за результатами проведення підготовчого судового засідання повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у тому, що вона «діючи умисно, відповідно до розробленого Головою Вищого господарського суду України ОСОБА_16 плану злочинної діяльності та відповідно до визначеної їй ролі, у період часу з 18.07.2012 по 14.11.2013, перебуваючи у приміщенні цього суду за адресою: м. Київ, вул. Олександра Копиленка, 6, використовуючи свої повноваження головного спеціаліста канцелярії (на правах відділу) управління документального забезпечення ВГСУ, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та іншими невстановленими на цей час особами, з метою розподілу окремих судових справ (заяв) між визначеними ОСОБА_16 суддями, виключивши інших суддів, які могли брати участь у розгляді таких справ, шляхом внесення неправдивих відомостей, здійснювала незаконне втручання в роботу АС «ДСС», що позбавило суб`єктів господарювання права на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Крім того, ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що вона діючи умисно, відповідно до розробленого Головою Вищого господарського суду України ОСОБА_16 плану злочинної діяльності та відповідно до визначеної їй ролі, у період часу з 16.07.2011 по 28.08.2011, перебуваючи у приміщенні цього суду за адресою: м. Київ, вул. Олександра Копиленка, 6, використовуючи свої повноваження головного спеціаліста канцелярії (на правах відділу) управління документального забезпечення ВГСУ, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та іншими невстановленими на цей час особами, з метою розподілу окремих судових справ (заяв) між визначеними ОСОБА_16 суддями, виключивши інших суддів, які могли брати участь у розгляді таких справ, шляхом внесення неправдивих відомостей, здійснювала незаконне втручання в роботу АС «ДСС», що позбавило суб`єктів господарювання права на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом з таких обставин

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 376-1 КК України, а саме незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, а саме умисне внесення неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, інше втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, вчинене службовою особою, яка має право доступу до цієї системи, за попередньою змовою групою осіб».

Однак, як зазначалось вище, 26.12.2018 у кримінальному провадженні № 0002990 повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 376-1 КК України.

17.06.2021 прокурором у кримінальному провадженні 0000455 ОСОБА_17 прийнято рішення виділити з матеріалів кримінального провадження №0000455 в матеріали кримінального провадження №0000534 в частині повідомленої підозри ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 376-1 КК України.

Тобто, в кримінальному провадженні №0000455 залишено розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 255 КК України, а саме участь у діяльності злочинної організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією.

При цьому зміст формулювання обвинувачення у обвинувальному акті що надійшов до суду, збігається з викладом фактичних обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрювалася ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 255 та ч. 2 ст. 376-1 КК України та міститься у письмовому повідомленні про підозру від 26.12.2018 у кримінальному провадженні № 0002990.

Так, згідно повідомлення про підозру від 26.12.2018 за ч. 1 ст. 255 КК України ОСОБА_3 брала участь в діяльності злочинної організації на чолі з ОСОБА_16 та брала участь у скоєнні злочинів, вчинених такою організацією, маючи доступ до автоматизованої системи ВГСУ, систематично здійснювала втручання в роботу АС «ДСС».

Крім того, зміст підозри у письмову повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 19.07.2021 у кримінальному провадженні № 0000602 відомості про яке 14.07.2021 внесено до ЄРДР, також містить виклад фактичних обставин за ч. 1 ст. 255 КК України, які раніше виділені в окреме провадження №0000455.

Суд зауважує, що особа не може одночасно обвинувачуватися за ч. 2 ст. 376-1 КК України в суді та бути підозрюваною за ч. 1 ст. 255 КК України за ті ж самі дії в кримінальному провадженні що розслідуються, адже ч. 1 ст. 19 КПК України містить заборону бути двічі обвинуваченим за кримінальне правопорушення.

Структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог ст. 278 КПК України.

Продовження розслідування кримінального провадження № 0000455 відносно підозрюваної ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 255 КК України та направлення до суду обвинувального акта відносно останньої за ч. 2 ст. 376-1 КК України за ті ж самі дії, порушують базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення, і ставить під сумнів легітимність висунутого обвинувачення.

Водночас, формулювання обвинувачення містить дані, які встановлюють в діях обвинуваченої ОСОБА_3 склад кримінального правопорушення, у тому числі, кваліфікуючі ознаки, зокрема вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб (а.с. 34, 35, 41, 45 обвинувального акта).

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Одночасно з цим, сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_3 «діяла відповідно до розробленого плану злочинної діяльності та відповідно до визначеної їй ролі, реалізовуючи свої функції в злочинній діяльності».

Згідно з ч. 3 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Відтак, формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_3 фактично містить ознаки вчинення злочину організованою групою, що виключає кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України.

Одночасно з цим, в обвинувальному акті, прокурор викладаючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення у обвинуваченні, яке він вважає встановленим, співучасником зазначає іншу конкретну особу, а саме ОСОБА_16 , який не є обвинуваченим в цьому провадженні.

При цьому, в обвинувальному акті та в реєстрі матеріалів досудового розслідування не містяться відомості щодо виділення відносно ОСОБА_16 матеріалів в окреме провадження.

У відповідності до усталеної практики Верховного Суду, викладеної зокрема у постановах від 24.07.2018 у справі № 200/17857/16-к та від 24.07.2018 у справі № № 200/17857/16-к навіть у разі виділення матеріалів кримінального провадження стосовно інших співучасників кримінального правопорушення в окреме провадження, посилання в обвинуваченні на прізвища вказаних осіб є неприпустимим, оскільки це тягне за собою порушення принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Пунктом 48 рішення у справі «Довженко проти України» від 12.01.2012 (Заява № 36650/03) визначено «… Сталий підхід Суду щодо права на презумпцію невинуватості полягав у тому, що порушення цього положення матиме місце, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось просто підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву про те, що особа вчинила злочин, зроблену за відсутності остаточного вироку…»

Презумпція невинуватості буде порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною. Питання, чи порушує твердження посадової особи принцип презумпції невинуватості, має бути з`ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України»).

Неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення узгоджується із практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображений принцип, що забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зокрема у справі «Хужін та інші проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що положення ч. 2 ст. 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий суд упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для повернення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Приймаючи таке рішення суд враховує, що обвинувальний акт згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору, не лише у разі недотримання при складанні обвинувального акта вимог ст. 291 КПК України, а і взагалі вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У свою чергу, він повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, яка передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, особа стає обвинуваченим тоді, коли обвинувальний акт щодо якої переданий до суду саме у порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Натомість, відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України вказаний перелік відомостей повинен бути перевірений судом у підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

У п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на конкретності висунутих обвинувачень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», зазначено: «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито відбулись і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення. Хоча ступінь детальності інформування обвинувачення залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому сенсі обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст. 6 Конвенції».

У рішенні Європейського суду з прав людини, «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначено, що «положення п. «а» ч. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» № 25444/94 п. 52, рішення від 01.03.2001 у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95 п. 47).

Судом встановлено, що формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_3 в частині вчинення злочину, яке викладене в обвинувальному акті:

-не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру;

-фактично містить ознаки вчинення злочину організованою групою, що виключає кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України;

-співучасником зазначається інша конкретна особа, а саме ОСОБА_16 , який не є обвинуваченими в цьому провадженні.

Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19 (провадження № 51-207км21) допущення такого формулювання обвинувачення має визнаватись істотним порушенням вимог КПК України.

Неконкретність пред`явленого обвинувачення позбавляє розуміння його змісту, обрання ефективних засобів захисту.

У відповідності до п.п. а), в) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Вказані недоліки обвинувального акта, неспівпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, а також зазначення ознак вчинення злочину організованою групою, що виключає кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України, порушують право обвинуваченої, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні яких кримінальних правопорушень вона обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, чим істотно порушується право на захист обвинуваченої. Зазначення співучасником іншої конкретної особи, а саме ОСОБА_16 , а не Особа_1, який не є обвинуваченим в цьому провадженні, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження є неприпустимим, оскільки це тягне за собою порушення принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Таким чином, забезпечуючи реалізацію права на захист обвинуваченої, суд дійшов висновку про повернення обвинувального акта з додатками з наведених підстав прокурору.

Скаргу, подану захисником ОСОБА_6 на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 17.06.2021 про виділення матеріалів досудового розслідування, суд вважає за необхідне залишити без розгляду, оскільки встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Враховуючи викладене, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 слід повернути прокурору для усунення недоліків у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України та іншим вимогам цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 91, 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, 369 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника - задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000602 від 14.07.2021, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367-1 КК України, повернути прокурору відділу Офісу Генерального прокурора у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Скаргу захисника на рішення прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження - залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду, через Печерський районний суд м. Києва, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1