233 № 233/2137/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001447 від 11 жовтня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Братське Братського району Миколаївської області, громадянина України, не одружений, має одну малолітню дитину, має середню спеціальну освіту, проходить військову службу за мобілізацією на посаді навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «молодший сержант», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів, зважаючи на те, що на теперішній час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора оскільки, на його думку, ризики прокурором належним чином не обґрунтовані. Обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має потребу в лікуванні, яке в належному обсязі не може бути йому надане в умовах гауптвахти, має обов`язок по утриманню малолітньої дитини, не має наміру переховуватись або іншим чином перешкоджати правосуддю, а тому відсутні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно нього. У тому разі, якщо суд все ж таки застосує до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, то просив визначити йому заставу у сумі не більше 100000 грн, з огляду на те, що військовослужбовці, які тримаються під вартою, позбавляються грошового утримання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора та сторони захисту дійшов такого висновку.

Відповідно до ухвали від 14 жовтня 2022 року стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти до 10 грудня 2022 року включно, а також визначено заставу в сумі 130000 грн.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу, зібраному у справі, вважає за доцільне продовжити відносно нього строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, беручі до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_5 більш небезпечним, ніж втеча. У зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

В той же час суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не доведені, оскільки, по-перше, не надано будь-яких доказів на підтвердження наміру обвинуваченого впливати на свідків у кримінальному провадженні; по-друге, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом знищення важливих документів або самокалічення існував до завершення досудового розслідування (як зазначено в клопотанні прокурора), і стадія кримінального провадження вже завершена; по-третє, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, відповідно до обґрунтування прокурора, є похідним від ризику переховування і пов`язаний виключно зі статусом обвинуваченого (військовослужбовець), який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, конструкція абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не містить категоричної заборони визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в скоєнні якого обвинувачується і ОСОБА_5 , і покладає вирішення цього питання на суд, наділяючи його правом як визначати розмір застави у такому кримінальному провадженні, так і не визначати.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, страждає на низку хвороб, наявність яких підтверджена відповідними медичними дослідженнями, в зв`язку з чим потребує консультації та лікування у лікарів вузької спеціалізації, суд вважає за можливе визначити йому заставу в розмірі 45 (сорока п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 111645 (сто одинадцять тисяч шістсот сорока п`ять) гривень, поклавши на нього певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, що буде достатнім стимулом для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 177, 182, 183, 372, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти - задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Братське Братського району Миколаївської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 05 лютого 2023 року включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 45 (сорока п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 111645 (сто одинадцять тисяч шістсот сорока п`ять) гривень.
У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- прибувати до суду для участі в судових засіданнях або брати участь в судових засідання дистанційно;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується підрозділ військової частини, в якому він проходить військову службу, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, служби;
- утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави 2 місяці з дня її внесення.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1