ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 610/2983/21 Номер провадження 11-кп/814/218/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

та засудженого ОСОБА_7 / в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 27 вересня 2021 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 , до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

Засудженого: 12.11.2020 вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст.ст. 71, 72 КК України до 4-х років 8-ми місяців позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.02.2021 вказаний вирок змінено в частині призначеного покарання та до відбування 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що захворювання, діагностовані у ОСОБА_7 , не входять до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання та відсутні підстави направлення засудженого для огляду до лікарсько-консультативної комісії, а також звільнення його від подальшого відбування покарання за хворобою..

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду засудженим подана апеляційна скарга з доповненнями в якій він ставить питання про скасування ухвали суду з винесенням нової ухвали, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

З досліджених матерівалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобами, що несуть загрозу його життю та перешкоджають подальшому відбуванню покарання.

Відповідно до ст. 537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Інститут звільнення від покарання та його відбування є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві. Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії, для стимулювання виправлення засудженого, адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку. Суть цього інституту полягає у тому, що: 1) за підстав, передбачених Кримінальним кодексом засуджений може (або повинен) бути звільнений судом від: а) реального відбування покарання, призначеного вироком суду; б) подальшого відбування покарання, частину якого він вже відбув; 2) засудженому може бути: а) замінено покарання більш м`яким; б) пом`якшено призначене покарання. Звільнення від покарання та його відбування, заміна покарання більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання становлять виключну прерогативу суду, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування.

Матеріальною підставою звільнення від покарання та його відбування є недоцільність або ж неможливість призначення чи виконання покарання в силу втрати чи значного зменшення суспільної небезпечності особи, яка вчинила злочин, погіршення стану її здоров`я або ж в силу зміни закону. Ці загальні підстави конкретизуються стосовно окремих видів звільнення від покарання та його відбування.

Відповідно до положень ч. 2ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання, суд повинен врахувати тяжкість вчинення злочину, характер захворювання та інші обставини справи.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадках, якщо ця хвороба не лише за тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.1973 при вирішенні питання про звільнення від відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, судам необхідно з`ясувати чи перешкоджає хвороба подальшому відбуттю покарання, а не виходити лише з висновку лікарської комісії про стан здоров`я засудженого.

Відповідно до п.5 ч.3 «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого Наказом №1348/5/572 від 15.08.2014 Міністерством охорони здоров`я України, Міністерства юстиції України - засуджені, хворі на розлади психіки та поведінки, проходять курс лікування в стаціонарних умовах в спеціалізованих психіатричних лікарнях або відділеннях, які створені при лікарняних закладах ДКВС.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані щодо хвороби та особи засудженого відповідно до положень ч. 2 ст. 537,539КПК України та обґрунтовано зробив висновок про те, що захворювання засудженого не є підставою для звільнення від відбування покарання за хворобою.

Відповідно до усталеної судової практики факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного у визначеному переліку захворювань.

Згідно із п.1 розділу VІ «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15 серпня 2014 року медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Як убачається з матеріалів провадження та згідно висновку від 24 вересня 2021 року ОСОБА_7 поставлений такий діагноз: ШЛСТБ (24.06.2020 р.) верхньої частки лівої легені (інфільтративний), туберкулома нижньої частки лівої легені, Дестр - , МБТ +, М-, К+, Резист І + (H,R,E,Z,S), Резист ІІ + (Km Ofx, Pt. Mfx0,25), Гіст 0. Кат.4 (НЛТБ), ког.2 (2020)р. На теперішній час діагноз хворого не входить:

-До п.І (Туберкульоз) Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого накахом Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України від 01.07.2020 р № 2256/5/1491.

Тобто, захворювання, діагностовані у засудженого ОСОБА_7 , не входять до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання, передбачений Додатком №12 «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», що не дає суду підстав для направлення засудженого для огляду до лікарсько-консультативної комісії, а також звільнення його від подальшого відбування покарання за хворобою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою є обгрунтованим, а тому апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 27 вересня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за хворобою - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4