У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000204 від 24.04.2022.

за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2022, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204 від 24.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, повернуто прокурору.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2022 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000204 за обвинуваченням ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що в обвинувальному акті вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та обвинувачення дотримано.

Зазначає, що наведені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_6 фактичні обставини у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з юридичною формулою та містять обставини, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Вважає, що ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_7 і ОСОБА_6 підлягає скасуванню, оскільки судом неправильно застосовані вимоги кримінально процесуального закону та допущено істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

У поданих на апеляційну скаргу запереченнях захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначив, що ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2022 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_6 прокурору є законною та належним чином вмотивованою.

Зазначив, що обвинувальний акт не містить відомостей, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що фактичний виклад обставин кримінального правопорушення та сформульоване обвинувачення жодним чином не містить формулювання обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки та інші дані, на підставі яких, відповідно до диспозиції зокрема ч. 2 ст. 28 КК України можна встановити в діях обвинувачених склад кримінального правопорушення з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак зазначеної статті.

Суд першої інстанції вказав, що в обвинувальному акті не зазначено коли і де, за допомогою якого способу чи засобів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення, а також не зазначено, які дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спільно вчинили, їх роль у пред`явленому кримінальному правопорушенні, а саме: не зазначена форма співучасті, яка може бути як простою (співвиконання), так і складною, тобто з розподілом ролей. Участь ОСОБА_7 у подіях 13.03.2022 жодним чином не конкретизована. Інші дії ОСОБА_7 , у вчиненні яких обвинувачується останній, та які кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, які з ним вчинені до 13.03.2022, не містять жодних посилань на будь-яку участь в них ОСОБА_6 .

У результаті суд першої інстанції дійшов висновку, що формулювання обвинувачення суперечить викладеним в обвинувальному акті прокурором обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Висунуте обвинувачення є неконкретним, його не можна визнати зрозумілим, що позбавляє суд можливості визначити його обсяг та межі.

За таких обставин суд визнав обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону є безпідставними.

Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, виходив з того, що в обвинувальному акті фактично відсутнє чітке викладення формулювання обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111.

Разом з тим, суд не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, виходячи з такого.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступіть тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, тощо.

Що стосується обвинувального акта, то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вбачається, що він містить у собі всі відомості, передбачені ст. 291 КПК, в тому числі і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Висновки суду першої інстанції про відсутність у обвинувальному акті конкретизованих обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, є необґрунтованими, оскільки такі обставини, у межах встановлених під час досудового розслідування, детально викладені у змісті обвинувального акта.

Посилання суду першої інстанції на те, що прокурор в обвинувальному акті нечітко виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що, як зазначалось вище, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Крім того, на даній стадії кримінального провадження суд першої інстанції не наділений повноваженнями надавати оцінку викладеним у обвинувальному акті фактичним обставинам.

В обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також наведені фактичні обставини, що у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з юридичною формулою.

Конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не викликає сумнівів.

За наведеного, суд погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції вийшов за межі наданої йому компетенції, пов`язаної із вирішенням питань, що стосуються підготовчого судового засідання.

Відтак, рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

За такого, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

21.11.2022 до Миколаївського апеляційного суду надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на два місяці.

Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд враховує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи, що мета, підстави, які стали обставиною для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є і надалі актуальними та надалі мають місце, суд дійшов до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 2 місяці, тобто до 25.01.2023, з покладенням на них відповідних обов`язків, про які зазначив прокурор, а щодо можливості двічі на тиждень (вівторок та п`ятниця) залишати приміщення для забезпечення потреб у ліках та харчуванні, то слід встановити час з 10-00 год. по 13-00 год.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2022, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204 за обвинуваченням ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто до 25.01.2023, з покладенням на нього обов`язків: з`являтися за викликом прокурора і суду під час розгляду справи в суді, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, крім часу дії повітряної тривоги, під час якої обвинувачений може перебувати у найближчому бомбосховищі до місця проживання та можливістю двічі на тиждень (вівторок та п`ятниця) з 10-00 год. по 13-00 год. залишати приміщення для забезпечення потреб у ліках та харчуванні, утримуватись від спілкування з свідками у кримінальному провадженні, повідомляти про зміну засобів зв`язку.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на два місяці, тобто до 25.01.2023, з покладенням на нього обов`язків: з`являтися за викликом прокурора і суду під час розгляду справи в суді, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, крім часу дії повітряної тривоги, під час якої обвинувачений може перебувати у найближчому бомбосховищі до місця проживання та можливістю двічі на тиждень (вівторок та п`ятниця) з 10-00 год. по 13-00 год. залишати приміщення для забезпечення потреб у ліках та харчуванні, утримуватись від спілкування з свідками у кримінальному провадженні, повідомляти про зміну засобів зв`язку

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3