Справа № 296/588/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру,-

ВСТАНОВИВ:

20.01.2023 ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру.

В обґрунтування скарги зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000004 від 28.01.2020, у якому ОСОБА_7 18.08.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; ч.4 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому у особливо великих розмірах;ч.2 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, а саме у складанні та використанні завідомо підроблених документів.

Сторона захисту вважає вказане повідомлення про підозру таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що слідчим при винесенні повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 18.08.2022 не наведено жодного доказу, на якому грунтуються його припущення.

Крім того, останнім взято до уваги неповний, неякісний та необ`єктивний висновок експертизи і лише на підставі зазначеного висновку встановлено суму завданої шкоди та механізм її завдання.

Таким чином з огляду на неповноту та неправильність проведеного експертом дослідження та складеного висновку, на якому грунтується підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 20.09.2022 у справі №296/5889/22, провадження №1-кс/296/2329/22 призначена повторна судово-економічна експертиза.

Тобто, у повідомленні про підозру зазначені неправдиві відомості, які суперечать документам та фактичним обставинам, а сама підозра не доводить винуватості особи та не підтверджується жодним доказом як того вимагає закон.

При цьому зазначає, що зазначені у повідомленні про підозру висновки слідства стосовно розміру шкоди у сумі 1 092 301, 30 грн повністю грунтуються на висновку судово- економічної експертизи №174 від 18.07.2022, яка ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 20.09.2022 у справі №296/5889/22, провадження №1-кс/296/2329/22 визнана неповною, неточною та призначена повторна судово-економічна експертиза.

Таким чином зазначене стало наслідком того, що в тексті повідомлення про підозру вказані необгрунтовані та неправдиві відомості, які не підтверджується жодним доказом у справі.

Крім того, висновок експерта був і залишається єдиним доказом наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, жодних інших доказів наявності будь-якої шкоди як обов`язкового елементу складу злочинів, що передбачені ст.ст.190, 358 КК України, слідством не було здобуто, хоча досудове розслідування ведеться вже 34 місяці.

Разом з тим зазначає, що, проаналізувавши вказаний висновок експерта, сторона захисту з якою погодився слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира, виявила в ньому грубі порушення законодавства та відверті маніпуляції при проведенні математичних розрахунків, внаслідок чого експертом було помилково нараховано шкоду у сумі 1 092 301, 30 грн, а слідчими відображено ці відомості в повідомленні про підозру. По-перше, у висновку експерта та повідомленні про підозру зазначені недостовірні відомості щодо приписання (списання) ОСОБА_7 вартості масла вершкового та сосисок на суму 1 092 301,08 грн. По-друге, у висновку експерта наявні необгрунтовані висновки стосовно приписання (списання) ОСОБА_7 витрат на "інші продукти". По-третє, у висновку експерта проаналізовано облікові документи, які не є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. По-четверте, висновком експерта не враховано товарно-грошові звіти за формою №058, №059 (меню-розклади). По-п`яте, висновком експерта не надано відповіді на питання 5.Експертом відповідь дана на питання, яке не ставилось експертові та не надана на питання, яке було поставлено.

Таким чином стороною захисту у судовому порядку доведено, що висновок експерта має грубі порушення законодавства та визнаний неповним і неточним ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 20.09.2022 у справі №296/5889/22, провадження №1-кс/296/2329/22.

Як результат слідчим при винесенні повідомлення про підозру взято до уваги неповний, неякісний та необ`єктивний висновок експертизи і лише на підставі зазначеного висновку було складене повідомлення про підозру, що оскаржується.

Крім того, зазначає, що судовий експерт ОСОБА_8 на даний момент припинила свою діяльність як фізична особа- підприємець, тому все це підтверджує, що експертиза була проведена незаконно з порушеннями чинного законодавства та цей висновок експерта не буде вважатися допустимим доказом.

До того ж зазначає, що повідомлення про підозру не містить зазначення часу, місця вчинення, а також суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозри.

З коментованого положення вбачається, що ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, склав завідомо неправдиві офіційні документи. Втім, з тексту повідомлення про підозру не зрозуміло на підставі чого підозрюваному інкримінується ч.2 ст.190 КК України в частині заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому саме за попередньою змовою групою осіб.

Отже, є очевидним, що в змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як передбачає п.6 ч.1 ст.277 КПК України, яким би передувала безсумнівна система належних до справи, допустимих, достовірних і достатніх доказі, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, що в свою чергу, є підставою для його скасування.

Також зазначає, що з часу вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру органом досудового розслідування не викликано та не допитано жодного свідка у кримінальному провадженні та не зібрано жодного доказу, який би вказував на обґрунтованість підозри, а висновок експерта, на якому грунтувалося повідомлення про підозру від 24.10.2019 року, спростований ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомир від 20.09.2022 у справі №296/5889/22, провадження №1- кс/296/2329/22.

При цьому зазначає, що орган досудового розслідування під час повідомлення про підозру ОСОБА_7 крім висновку вищезазначеної експертизи чітко не вказав про беззаперечність фактів, викладених у тексті підозри, та не посилався на зібрані у зв`язку із цим доказами під час проведення процесуальних дій до пред`явленняпідозри.

Отже у тексті повідомлення про підозру відсутні беззаперечні докази, які обгрунтовані на підставі зібраних органом досудового розслідування, що ОСОБА_7 вчинив бодай якесь порушення, не говорячи про злочин.

Також не встановлено під час досудового розслідування як до пред`явлення підозри та і після пред`явлення підозри, яким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, зазначені в оскаржуваному повідомленні.

Враховуючи вищевикладене захисник просить скаргу задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 вимоги скарги підтримав і просив задовольнити.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні вимоги скарги підтримали з викладених у ній підстав і просили задовольнити. Пояснили, що єдиним доказом наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів був висновок експертизи, який ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 20.09.2022 у справі №296/5889/22, провадження №1-кс/296/2329/22 визнано неповним, неточним та призначено повторну судово-економічну експертизу, а нових доказів стороною обвинувачення не здобуто. Крім того зазначають, що судовий експерт ОСОБА_8 на даний момент припинила свою діяльність як фізична особа- підприємець, тому все це підтверджує, що експертиза була проведена незаконно з порушеннями чинного законодавства та цей висновок експерта не буде вважатися допустимим доказом. Також захисник ОСОБА_6 пояснив, що розгляд даної скарги має здійснюватися на основі змагальності і сторона обвинувачення має довести факти, викладені у повідомлені про підозру.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги. Зазначила, що слідчий суддя при оскарженні повідомлення про підозру уповноважений перевіряти лише достатність зібраних доказів і на час повідомлення про підозру доказів було зібрано достатньо.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 у задоволенні скарги просив відмовити. Пояснив, що станом на 18.08.2022 було достатньо доказів для оголошення підозри ОСОБА_7 і на даний час інша експертиза за ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 не проведена.

Заслухавши пояснення підозрюваного, захисників, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000004 від 28.01.2020, у якому ОСОБА_7 18.08.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.2 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких правил та обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Разом з тим загальні положення кримінально процесуального законодавства свідчать про те, що при вирішенні цього питання слідчим суддею має бути враховано наступне: 1) підозра має ґрунтуватися на допустимих доказах (у відповідності до ч.3 ст.17 КПК України підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом); 2) обов`язок захисника забезпечувати з`ясування обставин, які спростовують підозру (на підставі ч.1 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою, зокрема, забезпечення з`ясування обставин, які спростовують підозру); 3) строк, після спливу якого дозволяється оскаржувати повідомлення про підозру (два місяці у відповідності до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України); 4) функцію слідчого судді (згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях); 5) вимоги щодо оцінки доказів слідчим суддею (з огляду на ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення).

Крім того, питання повідомлення особи про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Так, чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст.277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України (ч.1 ст.276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст.278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч.1, 2 ст.278 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно абз.2 ч.1 ст.277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Аналіз зазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є 1) питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, 2) питання дотримання стандарту "достатніх доказів" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідну перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Також положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття "достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення", яке застосовується у п.3 ч.1 ст.276 КПК України.

Разом з тим системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах "Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азейбарджану", "Нечипорук і Йонкало проти України") свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)". Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

Як вбачається їх конструкції пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)". У цьому контексті слідчому судді необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру. Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути "вага" і "якість" доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру.

У відповідності до положень статті 42 КПК України з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі. Саме у зв`язку із цим пункт 3 частини 1 статті 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру, оскільки неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання відповідного втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Виходячи із зазначеного стандарт "достатніх підстав (доказів)" для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри", адже останній згідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КПК використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Враховуючи, що стандарт "достатніх підстав (доказів)" є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри", тому для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Факти, що підтверджують наявність достатніх доказів для підозри не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт "достатніх підстав (доказів)" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя з метою вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінює надані йому докази не в контексті їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, доведення чи не доведення її винуватості, тобто не з метою отримання висновків, які є необхідними для ухвалення вироку, а лише з метою визначення вірогідності та достатності підстав для висновку про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів скарги обґрунтованість підозри ОСОБА_7 орган досудового розслідування підтверджує доказами, які дають можливість дійти висновку, що останній причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.2 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Разом із тим перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості у тому обсязі, який здійснюється судом під час розгляду обвинувального акта про обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує вагомість доказів щодо причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, тому вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з причетністю його до інкримінованого кримінального правопорушення.

Повідомлена ОСОБА_7 підозра відповідає зазначеним вимогам та не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання "обґрунтована підозра" тією мірою, щоб виправдати розслідування кримінального провадження.

Отже визначений КПК України стандарт доказування "поза розумним сумнівом" для доведення винуватості стороною обвинувачення особи у вчиненні нею кримінального правопорушення до обґрунтованості підозри на стадії досудового розслідування не застосовується, та відповідно, є нижчим.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру захисник вважає необґрунтованою в контексті недопустимості та недостатності доказів, здобутих органом досудового розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що за наведених підстав розгляду у межах поданої скарги та обсягу оцінки обставин, з якими законодавець пов`язує обґрунтованість підозри, аналіз, оцінка доказів, на які посилаються і наводять аргументи на їх спростування адвокати особи, в інтересах якої подана скарга, не входить до повноважень слідчого судді, а є предметом судового розгляду під час розгляду обвинувального акта відносно особи судом по суті, у разі складення та направлення його стороною обвинувачення.

При цьому доводи сторони захисту щодо відсутності достатніх доказів на підтвердження підозри, відсутність самої події та складу кримінального правопорушення не є підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки, розглядаючи скаргу на повідомлення про підозру, слідчий суддя не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваної особи складу кримінального правопорушення, належність та допустимість доказів та інші питання, які підлягають з`ясуванню та оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а повинен лише перевірити дотримання слідчим, прокурором під час повідомлення про підозру вимог статей 276-278 КПК України.

Зазначені вимоги прокурором та слідчим були дотримані, а скарга зводиться до незгоди із пред`явленою підозрою. Між тим, недоведеність підозри може бути підставою для подальшого закриття кримінального провадження чи ухвалення виправдувального вироку, а не скасування повідомлення про підозру.

Таким чином, правові підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 відсутні, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі 5 діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1