Справа № 507/1771/22
Провадження № 1-кп/507/9/2023
Номер рядка звіту 296
В И Р О К
19.01.2023 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобрик Перший Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
представник потерпілого ОСОБА_6
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
захисник адвокат ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.
З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу, представниками влади, на яких ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.
03.08.2022 близько 22 години ЗО хвилин, ОСОБА_3 , перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходились працівники правоохоронного органу при виконанні своїх службових обов`язків згідно розрахунку залучення особового складу відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області до несення служби від 03.08.2022 у зв`язку із введенням на території України воєнного стану затвердженим 02.08.2022, несли службу з 19:00 03.08.2022 по 08:00 годину 04.08.2022 та перебували при виконанні своїх службових обов`язків, визначених «Законом України про Національну поліцію». Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , неодноразово в усній формі підвищеним тоном висловлювався на адресу працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_8 образливою нецензурною лайкою.
На зауваження працівників поліції про припинення неправомірних дій ОСОБА_3 відреагував з більшою агресивністю та не припиняючи свої неправомірні дії, знаходячись перед представниками правоохоронного органу поліцейським СРПП ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції ОСОБА_8 та інспектором СРПП ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , реалізуючи раптово-виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, умисно з незначним проміжком у часі завдав чотири удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: «закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних саден в області обличчя, рубця слизової оболонки верхньої губи з права, які згідно п.п. 2.3.3. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Крім того, ОСОБА_3 , спричинено ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді саден, згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 345 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та розповів про обставини вчинення злочину, зокрема розповів, що дійсно він проживає біля своєї матері в с.Бобрик-І Подільського району Одеської області. 03 серпня 2022 року у вечірній час в нього вдома знаходився його син. З дружиною він розлучається і в них виникали суперечки стосовно місця проживання дитини. У вечірній час до нього додому приїхали працівники поліції, так як їх викликала колишня дружина. Він перебував у нервовому стані, а тому між ним та працівниками поліції виникла словесна сварка, в ході якої, рознервувавшись, він наніс декілька ударів працівнику поліції. В скоєному кається, просив суворо не карати.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію його дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
Потерпілий ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні пояснили, що на їх думку ОСОБА_3 не розкаявся в скоєному правопорушенні, не відшкодував збитки, а тому його виправлення можливе лише в ізоляції від суспільства, просили призначити ОСОБА_3 покарання, пов`язане з позбавленням волі, не звільняючи його від відбування покарання.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченим, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їй зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Судом не може бути визнано обтяжуючою вину обставину вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службових або громадських обов`язків, як просив потерпілий, так як вказана обставина є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яка інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 .
Також, суд не приймає доводи прокурора та потерпілого про відсутність каяття з боку ОСОБА_3 щодо вчиненого правопорушення. Так, ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в скоєні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, погодився на розгляд справи відповідно до ст. 349 КПК України, попросив вибачення у потерпілого в судовому засіданні, намагався відшкодувати заподіяні збитки під час розгляду справи в суді, 18 січня 2023 року переказав 5000 грн. потерпілому в рахунок відшкодування заподіяної шкоди. Зазначені обставини вказують на наявність щирого каяття з боку обвинуваченого. Потерпілий під час розгляду справи в суді взагалі цивільний позов не заявляв та зазначав розмір заподіяної йому шкоди.
З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, думки потерпілого про призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі, пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги, що збитки частково відшкодовані, що підтверджується квитанцією про переказ коштів потерпілому, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 345 ч. 2 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не має.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази після вступу вироку в законну силу: компакт-диск DVD-R «videx» з відеозаписом залишити в матеріалах провадження, натільну камері Novestom NVS7 повернути власнику.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1