Дата документу 03.04.2023
Справа № 334/2560/23
Провадження № 1-кс/334/930/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Енергодар Запорізької області, освіта вища, працюючий продавцем в магазині «Комфі», неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

за участі: прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 (Доручення № 028-280000572 від 01.04.2023), -

встановив:

Старший слідчий СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, перебувають матеріали кримінального провадження внесеного 23.03.2023 до ЄРДР №0000308 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Указом Президента України № 64/2022 (зі змінами), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно об 11 годині 55 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, біля буд. 2В, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з відкритої ділянки місцевості поряд з вищезазначеним будинком, шляхом вільного доступу, таємно викрав чоловічу барсетку чорного кольору вартістю 2000 гривень, яка належала потерпілому ОСОБА_7 , в якій знаходились особисті речі потерпілого, а саме: грошові кошти у розмірі 10000 гривень 00 копійок; грошові кошти у розмірі 3180 доларів США (що згідно офіційного курсу валют НБУ на 22 березня 2023 року становить 116288 гривень 14 копійок); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_3 ; 3 банківські картки «ПриватБанк»; службове посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , з викраденою барсеткою, в якій знаходилось вказане майно, покинув місце злочину, та в подальшому розпорядився викраденим майном па власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 128288 гривень 14 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

01.04.2023 о 20-20 год. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України .

01.04.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування/суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав зазначених в ньому, просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати йому будь-який більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи вказані у клопотанні ризики недоведеними. Просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтоване клопотання та заперечення на клопотання, дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що додані до клопотання матеріали (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.03.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.03.2023; протокол огляду речей від 01.04.2023; протокол затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 01.04.2023; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 01.04.2023) свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують. Копії вказаних матеріалів додано до клопотання та досліджено у судовому засіданні.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

У клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може впливати на свідків та намагатись тиснути на них шляхом погроз або вмовляння.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (який, на думку слідчого, підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, та вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення) виходячи з наступного.

Тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути виправдана очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Доказів того, що підозрюваний може покинути територію Запорізької області чи Україну, не надано.

Доказів того, що підозрюваний притягався до адміністративної відповідальності або був засуджений за вчинення інших корисливих злочинів слідчому судді не надано та до клопотання не долучено.

Натомість матеріалами доданими до клопотання підтверджується, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання (договір оренди), працює, що не оспорюється учасниками провадження.

Підозрюваний ОСОБА_5 потребує застосування до нього запобіжного заходу. Водночас слідчий суддя не погоджується із стороною обвинувачення в тому, що застосування до підозрюваного більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів, не буде здатним запобігти встановленому ризику.

Наведені вище фактичні дані у сукупності дають підстави для висновку про відсутність підстав для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, та про те, що доведеному ризику здатний запобігти запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби (з урахуванням роботи підозрюваного) за місцем мешкання підозрюваного.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором та слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не доведено що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання наведеному ризику, слідчий суддя доходить висновку що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження до ОСОБА_5 доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в певний період доби (3 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби) з урахуванням роботи підозрюваного, який забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків під час досудового слідства.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно матеріалів наданих стороною захисту, підозрюваний ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені п.п. 1-3 ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 29, 55, 63, 129 Конституції України, ст. ст. 131-132, 176-178, 181, 183, 193-194, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В клопотанні старшого слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному 23.03.2023 до ЄРДР №0000308 за ч.4 ст. 185 КК України, а саме до 01 червня 2023 року, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з 22-00 год. до 06-00 години наступної доби з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 01 червня 2023 року.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали слідчим суддею, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу щодо нього на більш суворий.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на Запорізьке районне управління поліції ГУНП в Запорізькій області

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 направити до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: