ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2089/22 Справа № 202/9902/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанці Канівського району Черкаської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, має малолітню дитину 2013 року народження, є військовослужбовцем Збройних Сил України за мобілізацією, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у кримінальному провадженні № 0000886,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено частково.

Визначений відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 78000 грн., яка може бути внесена в будь-який момент протягом дії ухвали до 23 січня 2023 року включно.

У випадку внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені ч. 4 ст. 194 КПК України до 23.01.2023 року включно.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, взяв до уваги обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, дані про його особу, який хоча і є раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки в місці свого проживання, в той же час є військовослужбовцем, вважає, що тримання ОСОБА_7 під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим, оскільки без застосування такого запобіжного заходу неможливо запобігти встановленим ризикам, так як при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів він не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого ступеня, що забезпечив би його належну процесуальну поведінку та з урахуванням сімейного та майнового становища підозрюваного, а також тяжкості кримінального правопорушення вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу.

В апеляціях:

- прокурор просить скасувати ухвалу та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб в умовах гаупвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (496200 грн.), якщо підозрюваний ОСОБА_7 внесе заставу, то визначити місце його перебування за адресою військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою та органом досудового розслідування в цій частині не оскаржується. Однак, сторона обвинувачення не погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави.

Вказує, що слідчим суддею зроблений хибний висновок про те, що розмір застави у 78000 грн. здатен забезпечити виконання особою, що підозрюється, покладених на нього обов`язків. Не в повній мірі досліджений майновий його стан, а саме, наявність у нього постійного, систематичного доходу, який ОСОБА_7 отримував під час проходження служби у ЗСУ та до мобілізації до ЗСУ, вкрай негативну службову характеристику за час проходження служби у військовій частині.

Стверджує, що слідчим суддею не у повному обсязі враховано, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру за вчинення тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України, потребується застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням такого розміру застави, який буде відповідати майновому стану підозрюваного та здатен забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Вважає, що лише застава у розмірі 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 496200 грн. здатна у повній мірі нівелювати можливість втілення у життя ризиків та забезпечити належну поведінку підозрюваного і виконання ним покладених обов`язків у разі внесення цієї застави.

- захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Посилається на те, ухвала слідчим суддею винесена з суттєвим порушенням норм процесуального та неправильним застосування норм матеріального права.

Стверджує, що вказані органом досудового розслідування ризики не підтверджуються, а навпаки спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Події, про які зазначено у повідомленні про підозру, мали місце 09.08.2022 року. Із вказаного часу ОСОБА_7 нікуди не зникав та не перераховувався, а навпаки проходив військову службу у військовій частині. Його в порядку ст. 208 КПК України після повідомлення про підозру затримано не було, проте він самостійно з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання.

Щодо ризиків незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення вказує, що з проміжком у часі більше 2х місяців цей ризик вже не є актуальним, оскільки всі свідки допитані. Після подій 09.08.2022 року після початку службового розслідування у ОСОБА_7 відібрали зброю у військовій частині. Від жодного із свідків ані рапортів на керівництво, ані заяв про здійснення впливу на них не надходило. Більш ніж 2 місяці підозрюваний сумлінно проходив військову службу у військовій частині та дій з самовільного залишення військової частини або місця служби, дезертирство та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом не вчиняв.

Вказує на відсутність в матеріалах клопотання самого наказу, про який зазначено у клопотанні, у зв`язку з чим зробити висновок про те, чи була відмова і від якого наказу не можливо.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, в яких навів мотиви спростування викладених у скарзі доводів.

Заслухавши сторони кримінального провадження, захисників та підозрюваного, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, заперечували проти доводів та вимог прокурора; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову з мотивів, наведених в його скарзі, перевіривши матеріали та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновок слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.

З матеріалів справи слідує, що 10.08.2022 року за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР за № 0000886 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України.

23 листопада 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки долучені до клопотання: акт службового розслідування за фактом залишення бойових позицій військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 ; наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 22.08.2022 року № 68 Про результати службового розслідування; протоколи допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , інші дані вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри через відсутність наказу фактично зводяться до питань оцінки доказів та доведеності чи недоведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, питання яких розглядаються на іншій стадії судового розгляду при розгляді справи по суті, у зв`язку з чим такі питання на цій стадії не розглядаються, а тому такі доводи колегія суддів не бере до уваги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування» та погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків переховування від слідства або суду та вчинення іншого правопорушення, зокрема залишити місце несення військової служби, оскільки слід зважити на те, що злочин вчинений під час дії в країні воєнного стану, на тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, який є тяжким, та покарання за яке передбачено до 10 років позбавлення волі, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування є доцільним і виправданим для запобігання визначеного слідчим суддею ризику.

Колегія суддів також зважає на те, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування підозрюваного на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Доводи захисника про те, що ризики, вказані у клопотанні слідчого, не підтверджуються, є хибними, оскільки слідчим суддею, що підтверджено колегією суддів, встановлені ризики можливого переховування підозрюваного від слідства або суду та вчинення іншого правопорушення, зокрема залишення місця несення військової служби, з мотивів, наведених вище. Такий висновок в повній мірі відповідає вказаним вище нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Що стосується посилання сторони захисту на сімейний стан підозрюваного, а саме, що він одружений, є батьком трьох дітей, має матір, якій 79 років, що за ствердженням захисника є об`єктивним стримуючим фактором унеможливлення ухилення від правосуддя, то ці обставини були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого, та під час апеляційного перегляду не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Поряд з цим, доводи апеляційної скарги прокурора є слушними та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Визначаючи ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 30 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 78000 грн., слідчий суддя не в повній мірі врахував положення закону та не дослідив майновий стан підозрюваного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зі статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06.11.2007, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Цих вимог закону не було дотримано в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що застава у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки, з урахуванням отриманого грошового забезпечення ОСОБА_7 , вищезазначений розмір застави на переконання колегії суддів не може гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків, оскільки є занадто малим.

Згідно з матеріалами клопотання, враховуючи надану копію довідки про доходи ОСОБА_7 від 13.12.2022 року вих. № 5056, його сімейний стан, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність збільшення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу та вважає за можливе і доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, з покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку його сплати, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід з визначенням саме такого розміру застави на цьому етапі досудового розслідування буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним та достатнім для забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у кримінальному провадженні № 0000886, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_11 , погодженого прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_17 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 156000 (сто п`ятдесят шість тисяч) гривень, яку підозрюваний або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави слідчому та прокурору.

У разі сплати суми застави звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування;

- не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати для виконання старшому слідчому Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21