Номер провадження: 11-кп/813/1043/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000108, внесеного до ЄРДР 17.09.2020 року, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-05.11.2021 року, Малиновським районним судом за ч. 4 ст. 191 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від покарання з випробуванням строком на 1 рік,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України: у виді штрафу у розмірі 900 (дев`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України: у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання, у виді штрафу у розмірі 900 (дев`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 10 липня 2020 року, ОСОБА_8 в невстановлений час, діючи умисно, маючи умисел на підроблення офіційного документа, а саме медичної документації - консультативного висновку спеціаліста форми №028/0, затвердженої наказом МОЗ №369 від 29.12.2000 року, для набуття права обґрунтованості і законності своєї неявки в судові засідання Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/5033/13, в якій він був обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, і йому обрано запобіжний захід у виді застави, з метою затягування слухань у вказаній справі і уникнення зміни йому обраного запобіжного заходу на більш суворий, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , взяв наявний у нього, виданий раніше в Одеській Обласній Клінічній лікарні, дійсний консультативний висновок спеціаліста форми №028/0, затверджений Наказом МОЗ України №369, з відтиском печатки, в якому за допомогою канцелярського засобу для замазування, замазав вписані лікарем лікарні дійсні дані про хворобу та дату видачі документа, отримавши, таким чином незаповнений бланк з відтиском штампу лікарні і підписами лікарів.

Надалі ОСОБА_8 , цього ж дня, з вказаного виготовленого ним бланку - консультативний висновок спеціаліста форми №028/0, затвердженого Наказом МОЗ України №369, за допомогою копіювальної техніки (кольорового принтера) зробив три ксерокопії, отримавши таким чином три підроблених бланки вказаної медичної документації, які в подальшому використав та вписав в них завідомо неправдиві відомості про проходження ним лікування в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи умисел на затягування слухань у справі №521/5033/13, яка розглядалась в Малиновському районному судді м. Одеси, в якій він був обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, і йому було обрано запобіжний захід у вигляді застави, з метою набуття права обґрунтованості і законності своєї неявки в судове засідання по вказаній справі та для уникнення заміни йому обраного запобіжного заходу на більш суворий, 01 серпня 2020 року, в денну пору доби, більш точний час не встановлено, у наявний у нього раніше виготовлений ним підроблений бланк медичної документації, а саме консультативний висновок спеціаліста форми №028/0, затверджений наказом МОЗ України №369, вписав завідомо неправдиві данні про проходження ним лікування в КНП «Одеська обласна Клінічна лікарня» ООР, після чого підроблений ним вказаний документ, в цей же день направив поштою своєму захиснику для надання останнім вказаного консультативного висновку спеціаліста в судове засідання по вказаній кримінальній справі.

В подальшому, 02 серпня 2020 року, захисник ОСОБА_8 , отримав надісланий йому його підзахисним вищевказаний підроблений офіційний документ, а саме консультативний висновок спеціаліста від 28.07.2020 року, та з`явившись 03 серпня 2020 року у судове засідання Малиновського районного суду м. Одеси, розташованого за адресою м. Одеса, вул. В. Стуса, б. 1-а, в ході проведення якого надав вказаний підроблений офіційний документ - консультативний висновок спеціаліста судді по справі, обґрунтувавши таким чином поважну причину неявки свого підзахисного у судове засідання по справі, яке з вказаних причин не відбулось, а слухання по справі відкладено на інший день.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи умисел на затягування слухань у справі №521/5033/13, яка розглядалась в Малиновському районному судді м. Одеси, в якій він був обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України і йому обрано запобіжний захід у вигляді застави, з метою набуття права обґрунтованості і законності своєї неявки у судове засідання по вказаній справі та для уникнення заміни йому обраного запобіжного заходу на більш суворий, 25.08.2020 року, в денну пору доби, більш точний час не встановлено, у наявний у нього раніше виготовлений ним підроблений бланк медичної документації, а саме консультативний висновок спеціаліста форми №028/0, затверджений наказом МОЗ України №369, вписав завідомо неправдиві данні про проходження ним лікування в КНП «Одеська обласна Клінічна лікарня» ООР, після чого підроблений ним вказаний документ, в цей же день направив поштою своєму захиснику для надання останнім вказаного консультативного висновку спеціаліста в судове засідання по вказаній кримінальній справі.

В подальшому, 29 серпня 2020 року, захисник ОСОБА_8 отримав надісланий йому вищевказаний підроблений офіційний документ, а саме консультативний висновок спеціаліста від 25 серпня 2020 року, та з`явившись 31 серпня 2020 року у судове засідання Малиновського районного суду м. Одеси, розташованого за адресою м. Одеса, вул. В. Стуса, б. 1-а, в ході його проведення надав вказаний підроблений офіційний документ - консультативний висновок спеціаліста судді по справі, обґрунтувавши таким чином поважну причину неявки свого підзахисного. у судове засідання по справі, яке з вказаних причин не відбулось, а слухання по справі було відкладено на інший день.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи умисел на затягування слухань у справі №521/5033/13, яка розглядалась в Малиновському районному судді м. Одеси, в якій він був обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, і йому обрано запобіжний захід у вигляді застави, з метою набуття права обґрунтованості і законності своєї неявки у судове засідання по вказаній справі та для уникнення заміни йому обраного запобіжного заходу на більш суворий, 20.09.2020 року, в денну пору доби, більш точний час не встановлено, у наявний у нього раніше виготовлений ним підроблений бланк медичної документації, а саме консультативний висновок спеціаліста форми №028/0, затверджений наказом МОЗ України №369, вписав завідомо неправдиві дані про проходження ним лікування в КНП «Одеська обласна Клінічна лікарня» ООР, після чого підроблений ним вказаний документ, в цей же день направив поштою своєму захиснику для надання останнім вказаного консультативного висновку спеціаліста, в судове засідання по вказаній кримінальній справі.

В подальшому, 23 вересня 2020 року, захисник ОСОБА_8 отримав надісланий йому його підзахисним вищевказаний підроблений офіційний документ, а саме консультативний висновок спеціаліста від 22 вересня 2020 року, та з`явившись 25 вересня 2020 року у судове засідання Малиновського районного суду м. Одеси, розташованого за адресою м. Одеса, вул. В. Стуса, б. 1-а, в ході його проведення надав вказаний підроблений офіційний документ консультативний висновок спеціаліста судді по справі, обґрунтувавши таким чином поважну причину неявки свого підзахисного ОСОБА_8 у судове засідання по справі, яке з вказаних причин не відбулось, а слухання по справі було відкладено на інший день.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, та призначити покарання ОСОБА_8 у виді штрафу в мінімально можливому розмірі, з огляду на наступне:

- судом було ухвалено вирок, який останній не зможе виконати, оскільки сума штрафу є занадто великою та необґрунтованою, наразі засуджений не має можливості її сплатити;

- судом у вироку не зазначено даних щодо особи обвинуваченого, наявності у останнього соціальних зв`язків, хвороб та інших обставин, які повинен суд враховувати при ухваленні вироку.

Позиції учасників судового розгляду.
Обвинувачений та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Як вбачається з мотивувальної частини, вироку суду першої інстанції ухвалений у спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту стосовно недотримання судом вимог закону в частині призначення покарання обвинуваченому, то вони є необґрунтованими та фактично пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями суду).

За вимогами статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Разом із тим, як уже раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені статтями 409, 414, 438 КПК України, які передбачають повноваження судів апеляційної та касаційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (постанова Верховного Суду від 12 липня 2018 року у справі № 745/398/16-к та 07 квітня 2021 року).

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображено у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, правильно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків; дані про його особу, який на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, має місце реєстрації та проживання, раніше судимий, офіційно не працевлаштований; а також конкретні обставини справи, зокрема: вчинення 4 епізодів злочинної діяльності, які характеризуються прямим умислом, щире каяття та визнання вини. При цьому суд зважив на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Посилаючись у вироку на зазначені вище обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що мета покарання, передбачена ч. 2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч. 1, 4 ст. 358 КК України, та у подальшому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначив покарання у виді штрафу у розмірі 900 (дев`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень.

На думку апеляційного суду, даний вид та розмір покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які творять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17 09 2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16 10 2008 року).

Стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі інших переконливих обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч. 1 ст. 404 КПК України, оскільки апеляційна скарга сторони захисту не містять у собі доказів щодо скасування або зміни вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК, відсутні підстави для скасування вироку, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000108, внесеному до ЄРДР 17.09.2020 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3