Справа № 635/4081/21
Провадження № 1-і/545/7/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі захисника, адвокат ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в залі Полтавського районного суду у м. Полтаві клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000135 від 21.01.2020 року відносно гр. ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження №0000135 від 21.01.2020 року відносно гр. ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, по якому обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке передано судді ОСОБА_1 для розгляду по суті.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повністю підтримав подане клопотання щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 просять обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступних висновків:

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24.11.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 22.01.2023 року включно.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Зокрема існують ризики передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що обвинуваченому обґрунтовано висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КПК України, тобто тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення покарання або вчинити інше кримінальне правопорушення.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Таким чином, враховуючи наявні відомості про особу обвинуваченого, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не вчинить інше кримінальне правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд вважає, що утримання обвинуваченого під вартою, буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні, запобіганню скоєння ними нових злочинів і буде сприяти виконанню процесуальних рішень.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Згідно зі ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 22.01.2023 року, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто по 19 березня 2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000135 від 21.01.2020 року відносно гр. ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст. 187 КК України, - задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані відносно гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст. 187 КК Україниу вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, а саме до 19 березня 2023 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1