Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Справа № 608/2041/22
Номер провадження1-кс/608/691/2022

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника власника транспортного засобу ОСОБА_4 -- адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові клопотання прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000361 від 3 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в якому вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 03.11.2022 біля 16:10 годин працівниками патрульної поліції на блокпосту в м. Чортків по вул. Копичинецькій (неподалік м`ясокомбінату) зупинено автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , де під час перевірки виявлено у автомобілі п`ятнадцять пластикових каністр та одну пластикову бочку, у яких знаходилась невідома речовина із різким запахом схожим на спирт.

03.11.2022 в ході проведення огляду місця події старшим слідчим СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області вилучено:

- 15 пластикових каністр та 1 пластикову бочку, у яких зберігається невідома речовина із різким запахом, схожим на спирт. Дані речі знаходяться у автомобілі марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 ;

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , у якому зберігається 15 пластикових каністр та 1 пластикову бочку, у яких зберігається невідома речовина із різким запахом, схожим на спирт. Даний транспортний засіб належить ОСОБА_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 170 ч. 1; 170 ч. 2 п. 1; 170 ч. 3 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної та юридичної особи, якщо є достатньо підстав вважати, що воно відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є предмети, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою старшого слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від 04.11.2022 вищевказані вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000361 від 03.11.2022.

Врахувавши наведені обставини, виникла необхідність у накладенні арешту на всі вилучені при огляді речі, оскільки є достатні підстави вважати, що вони являються речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить клопотання задовольнити.

Адвокат ОСОБА_5 , який надає правову допомогу ОСОБА_4 , заперечує щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що будь-яких обставин, які б свідчили про необхідність накладення арешту на транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, ключів до нього, в розумінні заборони права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, не існує, оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування підозра будь-кому не оголошувалась, санкція ч. 1 ст. 204 КК України, за якою внесені відомості до ЄРДР, додаткової міри покарання у виді конфіскації майна не передбачає, цивільний позов у кримінальному провадженні ніким не заявлений, ризиків знищення чи пошкодження майна не встановлено, відсутні достатні відомості того, що майно на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом. Доводи клопотання про арешт майна в частині необхідності його накладення на автомобіль є суперечливими, оскільки лише узагальнено вказано про необхідність дослідження цього майна в ході досудового розслідування, однак не наведено жодних конкретних обставин кримінального провадження, які необхідно додатково з`ясовувати шляхом дослідження цього автомобіля після його обшуку і вилучення з нього усіх підакцизних товарів. Також з клопотання про арешт майна прокурора не вбачається, які саме сліди перевезення в каністрах рідини, схожої на спирт, зберіг на собі автомобіль ОСОБА_4 . Таким чином, прокурором не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання у якості речових доказів автомобіля, яким перевозилась рідина в каністрах. Більше того, предметом злочину за ч. 1 ст. 204 КК України є підакцизні товари, до яких відносяться і спиртові суміші, спирт етиловий тощо. Однак, до матеріалів клопотання не долучено жодного доказу про те, що рідина на думку слідчого (згідно із протоколом огляду) схожа на спирт у вилучених каністрах є підакцизним товаром (спиртом). Тобто, прокурор обґрунтовує справедливість і пропорційність втручання у право володіння та користування майном визначеного Конвенцією виключно припущеннями. Вищенаведених правових позицій притримується і Апеляційний суд Тернопільської області (справа № 607/5402/22, справа № 608/1274/22, справа № 608/914/22). Єдиною теоретичною підставою для накладення арешту може бути п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (спеціальна конфіскація щодо знаряддя вчинення кримінального правопорушення). Однак, про таку підставу у клопотанні не згадується. З огляду на те, що власник транспортного засобу ОСОБА_4 не причетний до кримінального правопорушення (докази зворотнього у матеріалах клопотання відсутні) і являється законним володільцем такого майна, спеціальна конфіскація не може застосовуватись щодо «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , адвокат просить клопотання задовольнити частково, а саме відмовити у його задоволення в частині накладенні арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу та ключі до автомобіля. Повернути тимчасово вилучене майно, а саме «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу та ключі до автомобіля особі, у якої воно було вилучено, або іншому уповноваженому представнику.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, адвоката ОСОБА_5 , який надає правову допомогу ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється за фактами можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_7 від 04 листопада 2022 року автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , у якому зберігається 15 пластикових каністр та 1 пластикову бочку, у яких зберігається невідома речовина із різким запахом, схожим на спирт, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000361 від 03.11.2022.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 .

У вказаному кримінальному провадженні підозра нікому не оголошувалася.

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на 15 пластикових каністр та 1 пластикову бочку, у яких зберігається невідома речовина із різким запахом, схожим на спирт; автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , у якому зберігається 15 пластикових каністр та 1 пластикову бочку, у яких зберігається невідома речовина із різким запахом, схожим на спирт; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання прокурора про арешт майна з метою збереження його, як речового доказу є частково обґрунтованими.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідується у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження має бути пропорційним втручанню у мирне володіння майном.

У слідчого судді є підстави сумніватися в співмірності такого обмеження права власності власника ОСОБА_4 завданням кримінального провадження.

У цьому випадку арешт майна має бути необхідним для забезпечення ефективності кримінального провадження та не створювати негативних наслідків для володільця майна.

При цьому слідчий суддя зазначає, що надані в ході судового розгляду клопотання стороною захисту пояснення впливають на вирішення питання щодо накладення арешту, оскільки такі обставини підлягають перевірці в ході проведення досудового розслідування, за результатами якого може бути прийнято відповідне процесуальне рішення.

Вказані обставини свідчать про порушення вимог ст. 170 КПК України і, в свою чергу, унеможливлюють забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Прокурор в порушення ст.ст. 171, 173 КПК України не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності із завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби до судового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Таким чином, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, слідчий суддя вважає, що є підстави для часткового задоволення клопотання, оскільки згідно вимог ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно являється предметом вчинення злочину, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на 15 пластикових каністр та 1 пластикову бочку, в яких зберігається невідома речовина із різким запахом, схожим на спирт.

В решті вимог клопотання про накладення арешту на автомобіль марки "Volkswagen Transporter", державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки "Volkswagen Transporter", державний номерний знак НОМЕР_1 , відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення, або в той же строк з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали оголошений 14 листопада 2022 року о 16-й годині 30 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1