Справа № 643/3726/22
Провадження № 1-кп/643/36/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003317 від 18.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №0003317 від 18.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор у судовому засіданні 07 березня 2023 року звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , у якому, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, просив продовжити стосовно обвинуваченого строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання прокурор посилався, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий та особливо тяжкий кримінальні правопорушення (злочин), за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зазначив, що обвинувачений одружений (зі слів обвинуваченого), на його утриманні немає дітей, протягом тривалого часу не має місця працевлаштування, є мешканцем іншої області, де фактично проживає без реєстрації, що унеможливить контроль за його процесуальною поведінкою, в разі обрання останньому запобіжного заходу, не пов`язаного з попереднім ув`язненням. Посилався, що ризик втечі обвинуваченого досить суттєвий і на цій стадії орган досудового розслідування не володіє жодними даними, які б доводили, що ризик переховування ОСОБА_4 від суду відсутній чи мінімальний. Також зазначив, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою незаконного збагачення, оскільки обвинувачений до затримання працевлаштованим не був, припинення його протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення, а стало наслідком діяльності правоохоронних органів. Також просив урахувати те, що ОСОБА_4 вже потрапляв у полі зору правоохоронних органів, у зв`язку з вчиненням ним кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, та, достовірно знаючи, що стосовно нього є обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307 КК України, знову вчинив умисний аналогічний злочин з метою незаконного збагачення. За вказаних обставин, вважав, що є підстави вважати, що протиправна діяльність обвинуваченого ОСОБА_4 зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин є чи не єдиним джерелом доходу останнього. Посилався, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, саме з корисливою метою, тобто з метою незаконного збагачення, внаслідок незаконного збуту наркотичних засобів, а тому протиправна діяльність обвинуваченого, пов`язана зі збутом наркотичних засобів, який не вперше потрапляє в поле зору правоохоронних органів, триває певний час, а тому існує вірогідність того, що кошти, отримані від збуту наркотичних засобів, які на цей час слідчими не віднайдені, можуть бути використані для внесення застави, як альтернативного запобіжного заходу, а тому сторона обвинувачення просить не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні 07 березня 2023 року щодо питання про продовження стосовно нього строку тримання під вартою посилався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні 07 березня 2023 року позицію свого підзахисного підтримала, щодо питання про продовження стосовно ОСОБА_4 строку тримання під вартою також покладалася на розсуд суду, посилаючись, що обвинувачений розуміє у вчиненні якого ступеню тяжкості злочинів він обвинувачується.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, доходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в подальшому запобіжний захід був продовжений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2022.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 18 січня 2023 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 січня 2023 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено на шістдесят днів - до 10 березня 2023 року включно. Установлено строк дії ухвали до 10 березня 2023 року в частині продовження строку тримання під вартою.

За правилами ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 слідчий суддя встановив, у тому числі, наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме: спроба переховуватися підозрюваного від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 злочинів та їх характер свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, санкція ч. 3 ст. 307 КК України - позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років, ч. 3 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Під час вирішення питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується - у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, беручи до уваги те, що дії ОСОБА_4 , за вчинення яких він обвинувачується, носять характер тяжкого та особливо тяжкого злочинів, вчинених у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, він не має офіційного місця роботи, як наслідок, офіційного постійного та стабільного джерела доходу, суд, доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є неможливим. Поряд з цим, у суду відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які зменшують ризики у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що ризики, передбачені п. 1, 5 ст. 177 КПК України, доведені прокурором та продовжують існувати.

При цьому, суд враховує, що характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Так, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими, беручи до уваги вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого офіційного працевлаштування і, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу, які могли бути враховані судом під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, як і відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які б зменшували ризики у даному кримінальному провадженні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наведені вище обставини у їх сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, виправдовують тримання особи під вартою, а також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

Також в судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про оголошення у судовому засіданні перерви. В обґрунтування заявленого клопотання захисник ОСОБА_5 посилалася, що дорученням від 06 березня 2023 року для надання безоплатної вторинної правової допомоги, виданим Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях, її було призначено для надання безоплатної вторинної правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому їй необхідно ознайомитися з матеріалами кримінального провадження для визначення з її підзахисним стратегії захисту. Також зазначила, що Верховним Судом наразі вирішується питання щодо об`єднання в одне провадження даного кримінального провадження з іншим кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 , яке перебуває в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави, що також є підставою для оголошення в судовому засіданні перерви.

Прокурор та обвинувачений у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 та оголошення в судовому засіданні перерви з підстав, на які посилалася захисник, а відтак, суд вважає клопотання захисника таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 197, 199 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 05 травня 2023 року включно.

Установити строк дії ухвали до 05 травня 2023 року включно.

У судовому засіданні оголосити перерву до 22 березня 2023 року до 13-00 години.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1