Справа № 368/664/22
провадження № 1-кп/368/93/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000015 від 12.02.2022 р. щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кагарлик Київської області, українки, громадянки України, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, заміжньої, непрацюючої, в силу ст.. 89 КК України вважається такою що не має судимостей, про вчинення нею суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення - прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту - законного представника особи стосовно якої подано клопотання ОСОБА_5

захисника особи стосовно якої подано клопотання адвоката ОСОБА_6

особи стосовно якої подано клопотання ОСОБА_3 , -

встановив:

в провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні нею суспільно небезпечно діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України.

Згідно клопотання та наданих матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що 11.02.2022 близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_3 зайшла в приміщення магазину ТОВ «Фора», розташованого за адресою: площа Торгівельна, 6, м. Кагарлик Київської області.

11.02.2022 в період часу з 11 годин 30 хвилин до 11 годин 40 хвилини ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні зазначеного магазину, шляхом вільного доступу, з полиць стелажів з товарами взяла наступні товари: ковбасу марки «Алан лікарська» вагою 911 грам, вартістю 177 грн. 65 коп.; хліб «Київхліб» тостовий, вагою 350 грам, 1 штуку, вартістю 24 грн. 89 коп.; сир марки «Білозгар Литинськой», вагою 362 грам, вартість 124 грн. 53 коп., сардельки марки «Глобіно», вагою 526 грам, вартістю 91 грн. 52 коп.; курку табака, вагою 1 кілограм 600 грамів, вартістю 223 грн. 84 коп.; вафлі марки «Світоч артек», вагою 250 грам, 1 штуку вартістю 32,89 грн.; пакет «Фора» вартістю 3 грн. 09 коп.

В подальшому ОСОБА_3 , утримуючи неоплачений товар у пакеті, підійшла до терміналу самообслуговування в зоні касового контролю та просканувала товар, пройшла через зону касового контролю, при цьому, не здійснивши розрахунок, покинула зону касового контролю.

Своїми діями ОСОБА_3 згідно акту списання товару № 197833 від 11.02.2022, завдала юридичній особі ТОВ «Фора» майнову шкоду на загальну суму 678 грн. 41 коп.

О 11 годині 40 хвилин 11.02.2022 після виходу із зони касового контролю ОСОБА_3 з неоплаченим товаром зупинена працівниками охорони магазину.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 .

Представник потерпілого в особі потерпілого ТОВ «Фора» в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутність представника потерпілого ТОВ «Фора» та вирішити розгляд справи на погляд суду.

Захисник особи стосовно якої подано клопотання ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 , оскільки для цього існують підстави та документально підтверджено матеріалами кримінального провадження. Також просить обрати запобіжний захід щодо ОСОБА_3

Законний представник особи стосовно якої подано клопотання ОСОБА_5 підтримав клопотання щодо застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.

Особа стосовно якої подано клопотання ОСОБА_3 не вважає себе такою, до якої необхідно застосувати примусові засоби медичного характеру.

Вислухавши доводи прокурора, пояснення ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали клопотання, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України викладеного у клопотанні, підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

?витягом з кримінального провадження № 0000015 від 12.02.2022 р. вбачається, що до відділення поліції № 1 (Кагарлик) Обухівського РУП звернулася керуюча магазином ТОВ "ФОРА" в м. Кагарлик ОСОБА_7 із заявою про те, що 11.02.2022 близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в магазині ТОВ «Фора», який розташований за адресою: площа Торгівельна, 6, м. Кагарлик Київської області, вчинила крадіжку товару. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що ОСОБА_3 , приблизно о 11 год. 30 хв., 11.02.2022, перебуваючи у зазначеному магазині ТОВ «Фора», вчинила замах на крадіжку продуктів харчування, тобто виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення зазначеного кримінального правопорушення до кінця, але викраденим майном не змогла розпорядитися на власний розсуд з причин, які не залежали від її волі, оскільки після виходу із зони касового контролю, вона з неоплаченим товаром була затримана працівниками охорони магазину (ЄО № 643);

?карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, згідно якої ОСОБА_8 повідомив, що в магазині «Фора» затримано жінку за крадіжку товару на суму 670,00 грн.;

?заявою ОСОБА_7 , яка просила прийняти міри до ОСОБА_3 , яка 11.02.2022 р. близько 11 год. 30 хв. вчинила крадіжку продуктів харчування на суму 676 грн. 11 коп. з магазину «Фора», що знаходиться за адресою: м. Кагарлик, вул.. Площа Торгова, 6;

?заявою ОСОБА_7 , яка дозволила працівникам поліції провести огляд в торговому залі ТОВ «Фора» без ухвали суду;

?протоколом огляду місця події від 11.02.2022 р. та ілюстративною таблицею до нього, що було проведено в присутності двох понятих, об`єктом якого було приміщення магазину ТОВ «Фора», що знаходиться за адресою: Торгова Площа, 6, що в м. Кагарлик Київської області, де біля робочого місця охорони знаходиться гр.. ОСОБА_3 з продуктами, за які не провела оплату та була зупинена охороною магазину;

?актом списання товару № 197833 від 11.02.2022, згідно якого товар на суму 678,41 грн. підлягав списанню;

?постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12.02.2022 р., згідно якої визнано в якості речового доказу: ковбасу марки «Алан лікарська» вагою 911 грам; хліб «Київхліб» тостовий, вагою 350 грам, 1 штуку; сир марки «Білозгар Литинськой», вагою 362 грам; сардельки марки «Глобіно», вагою 526 грам; курку табака, вагою 1 кілограм 600 грамів; вафлі марки «Світоч артек», вагою 250 грам, 1 штука; пакет «Фора» вартістю 3 грн. 09 коп., які передано на відповідальне зберігання ТОВ «ФОРА» ОСОБА_7 ;

?розпискою ОСОБА_7 підтвердила, що вона отримала від слідчого продукти харчування, які зобов`язалась зберігати до вирішення питання в суді;

?висновком судово-психіатричного експерта № 20 від 01.02.2023 р. встановлено, що ОСОБА_3 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії за МКХ F-20.00. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих їй дій не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії за МКХ F-20.00. ОСОБА_3 в даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. ОСОБА_3 за своїм психічним станом брати участь у судовому засіданні не може. ОСОБА_3 за своїм станом становить помірну суспільну небезпеку. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих їй дій в стані фізіологічного афекту в іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на її свідомість та діяльність, не перебувала. ОСОБА_3 не виявляє ознак відхилень у психічному розвитку, які не є проявами психічного захворювання (інфантилізму, педагогічної занедбаності, тощо), але вона має психічні розлади, які обумовлені у неї захворюванням на шизофренію.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що зазначене суспільно-небезпечне діяння що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України і вчинене ОСОБА_3 у стані неосудності.

Докази надані стороною обвинувачення суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та містять відомості щодо обставин кримінального правопорушення.

Тобто, вказаними діями ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, а саме:

вчинення закінченого замаху на таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст. 503 КПК України,кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справах "G. v. France" (п.39), "Halilovic v. Bosnia and Herzegovina" (п.18) почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Виходячи з роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Ухвалюючи рішення у справі, суд також враховує наступне.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки).

Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Із зазначеним вище у висновку експерта станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу, у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, ст. 505 КПК передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України,залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку. (ч.3 ст.94 КПК України).

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди безпосередньо їй або іншим особам.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З матеріалів кримінального провадження вбачається та у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 учинено суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у стані неосудності, що виключає можливість застосування покарання, оскільки вона за своїм психічним станом не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом. Призначаючи такий вид госпіталізації суд бере до уваги висновок судово-психіатричного експерта № 20 від 01.02.2023 р., у якому рекомендовано, з урахуванням психічного стану ОСОБА_3 застосування саме такого виду госпіталізації, а саме: до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, відносно ОСОБА_3 суд не вбачає.

Виходячи з положень п. 15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 93, 94 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України "Про психіатричну допомогу", ст. ст. 1-29, 100, 369-372, 376, 512, 513 КПК України суд, -

ухвалив:

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кагарлик Київської області, українки, громадянки України, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, заміжньої, непрацюючої, в силу ст.. 89 КК України вважається такою що не має судимостей, про вчинення нею суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази: ковбасу марки «Алан лікарська» вагою 911 грам; хліб «Київхліб» тостовий, вагою 350 грам, 1 штуку; сир марки «Білозгар Литинськой», вагою 362 грам; сардельки марки «Глобіно», вагою 526 грам; курку табака, вагою 1 кілограм 600 грамів; вафлі марки «Світоч артек», вагою 250 грам, 1 штука; пакет «Фора» вартістю 3 грн. 09 коп., які передано на відповідальне зберігання ТОВ «ФОРА» ОСОБА_7 , - після набрання ухвали законної сили залишити у користуванні ТОВ «ФОРА».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційному суду через Кагарлицького районний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1