Номер провадження: 11-сс/813/1536/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року, про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00000380 від 07 червня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України, змінено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, з 80 на 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 992 400 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді суду, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурор звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу без зазначення виключних підстав.

Слідчий суддя не врахував, що підозрюваний навчається на стаціонарі в ОНМУ, не працює, його батько працює різноробочим, а мати - медичною сестрою, що свідчить про те, що сім`я не має можливості внести заставу у розмірі 992 400 гривень, що свідчить про її непомірність та безальтернативність, не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.

Раніше визначений розмір застави 198 480 гривень був внесений матір`ю підозрюваного ОСОБА_10 , яка за 2021 рік отримала дохід 221 167,59 гривень та за 9 місяців 2022 року 170 288,20 гривень.

Захисник вказала, що ОСОБА_9 сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, з`являвся на виклики до слідчого та прокурора. Має постійне місце проживання разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник стверджує, що прокурор не надав жодних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, на які він посилається у клопотанні.

На думку захисника, тяжкість можливого покарання не може обґрунтовувати ризик переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду.

Позиції учасників апеляційного провадження

Захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотання прокурора та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Зі змісту оскарженої ухвали убачається, що 24.06.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_9 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2022 року з визначенням розміру застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

05.07.2022 року колегією суддів Одеського апеляційного суду скасовано вказану ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2022 року та постановлено нову ухвалу, якою обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено в якості альтернативного запобіжного заходу визначено заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (198 480 грн.).

06.07.2022 року ОСОБА_9 звільнено з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з-під варти у зв`язку із внесенням застави в сумі 198 480 грн.

19.10.2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000380 від 07.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України до шести місяців, тобто до 22.12.2022 року.

Також, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2022 року було продовжено дію обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України відносно підозрюваного ОСОБА_9 на строк до 19.12.2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Разом з тим 25.10.2022 року оскарженою ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_9 змінено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, з 80 на 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 992 400 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Частиною 1 статті 200 КПК України, передбачено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Клопотання розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя має надати оцінку: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; існуванню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, з урахуванням нових обставин, які не були предметом оцінки під час застосування запобіжного заходу чи його продовженні.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що підставою зміни розміру раніше застосованої до ОСОБА_9 застави є наявність обґрунтованої підозри у імовірному вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України з корисливих мотивів, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме того факту, що останній вчинив їх за попередньою змовою групою осіб, встановлені в рамках кримінального провадження ризики, передбачені ст.177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Разом з тим, під час постановлення ухвали слідчий суддя зазначив, що станом на час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 повідомлено про підозру ще у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України за кваліфікуючими ознаками - підроблення офіційного документа, який видається установою яка має право видавати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його іншою особою, збуті такого документа, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В свою чергу апеляційний суд зазначає, що один лише факт наявності обґрунтованої підозри не може бути підставою для зміни розміру застави, оскільки необхідно встановлювати законність, виправданість та співмірність запобіжного заходу, запропонованого органом досудового розслідування, із характером протиправних дій, зокрема інкримінованих підозрюваному у кримінальному провадженні, особою підозрюваного, наявністю у нього родини та утриманців, можливими ризиками вчинення підозрюваним протиправної поведінки, що може зашкодити меті досудового розслідування.

Крім того, зі змісту клопотання прокурора убачається, що він, як на підстави необхідності зміни відносно ОСОБА_9 розміру застави посилається на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Так, дійсно, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні, у тому числі тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Водночас, при встановленні наявності ризиків, необхідністю запобігти яким може обґрунтовуватися обрання підозрюваній особі запобіжного заходу, необхідно виходити із загальних тверджень про наявність певного ризику, передбаченого тим чи іншим пунктом ч. 1 ст. 177 КПК, а існування кожного визнаного ризику має підтверджуватися конкретними фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована. Зокрема, такий висновок вбачається зі змісту п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018, в якому суд вказав, що «До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого», «…. Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними». Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано».

При цьому, оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, необхідно оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Разом з тим, прокурор не надав до свого клопотання доказів того, що з моменту внесення ОСОБА_9 раніше встановленого застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, останній неналежним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та намагався переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя не повною мірою дотримався вказаних вимог закону.

Так, ОСОБА_9 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає разом з батьками.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що, підозрюваний навчається на стаціонарі в Національному університеті «Одеська морська академія», за місцем навчання характеризується виключно з позитивної сторони, не працює, доходів не має.

Раніше визначений розмір застави 198 480 гривень був внесений матір`ю підозрюваного ОСОБА_10 , яка працює медичною сестрою та за 2021 рік отримала дохід 221 167,59 гривень та за 9 місяців 2022 року 170 288,20 гривень.

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Апеляційний суд зазначає, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього розміру застави в межах, встановлених, у даному випадку стосовно особи яка вчинила тяжкий злочин, відповідно до п.2) ч.5 ст.182 КПК України (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При цьому, апеляційний суд, оцінюючи вірогідність наявності ризиків, на які посилався прокурор у своєму клопотанні, прийшов до переконання, що доводи, наведені прокурором, є по суті припущеннями, які не ґрунтуються на певних фактах чи обставинах, а посилання прокурора на наявність додаткової кваліфікації дій підозрюваного, не є достатнім для переконання, що раніше застосований до підозрюваного розмір застави не буде здатний забезпечити дотримання ним належної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду прокурором не було надано доказів того, що з часу внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, підозрюваний ОСОБА_9 порушував покладені на нього обов`язки та намагався переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положення ч.5 ст.182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На думку апеляційного суду, при постановленні оскарженої ухвали слідчим суддею не були належним чином виконанні вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_9 застави саме в розмірі 992 400 гривень, яку підозрюваний та його родичі об`єктивно не мають можливості внести.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що слідчий суддя в якості альтернативного запобіжного заходу визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_9 , який не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 194, 200, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України, змінено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, з 80 на 400 розмірів прожиткових мінімумів, що становить 992 400 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про зміну підозрюваному ОСОБА_9 розміру застави у кримінальному провадженні №00000380 від 07 червня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4