Справа № 489/741/23
Провадження № 1-кп/489/712/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

07 березня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000121 від 26.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

До Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників. Захисник та обвинувачений не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду, клопотань не заявляли.

Заслухавши учасників підготовчого засідання, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до таких висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду міста Миколаєва. Підстав для закриття, зупинення кримінального провадження чи прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 2 статті 314 КПК України, немає.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, обвинувальний акт не має недоліків, які б унеможливлювали його призначення до судового розгляду. За таких обставин, є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Також до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 26.03.2023, яке обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення та є раніше судимим та вчинив кримінальне правопорушення в період дії іспитового строку, не працює та не має стабільного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків. Крім того, менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора, вважаючи, що відносно обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, щоб надати йому можливість проходити службу в Збройних силах України, оскільки він раніше проходив службу.

Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.01.2023 обвинуваченому ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.03.2023 включно.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд приймає до уваги ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, його особу, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

У п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованої підозри.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що не відпали підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість переховуватися від суду через тяжкість обвинувачення, вчинення інших кримінальних правопорушень через відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, вчинення злочину в період іспитового строку, а також постійного зареєстрованого місця проживання на території міста Миколаєва. Вказані обставини підтверджують існування на даний час ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі ризики є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Будь-яких достатніх даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу, внаслідок чого існували б підстави для відмови прокурору в продовженні обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд не погоджується з позицією сторони захисту про те, що відносно обвинуваченого можливо змінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки, по-перше, ОСОБА_3 не має постійного зареєстрованого місця проживання в місті Миколаєві, а також міцних соціальних зв`язків за тимчасовим місцем проживання. По-друге, обвинувачений є раніше судимим за вчинення умисного кримінального правопорушення та в період іспитового строку обвинувачується у вчинені нового умисного тяжкого злочину проти власності. Вказані обставини свідчать про те, що зміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не зможе запобігти наявним ризикам вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від суду.

Також стороною захисту не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що останній є військовозобов`язаним та раніше проходив службу в ЗСУ, внаслідок чого в даний час він міг би виконувати обов`язок по захисту держави у війні з російською федерацією, у зв`язку з чим йому було б доцільно змінити запобіжний захід на такий, що непов`язаний з утриманням під вартою.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 315 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів з можливістю внесення застави.

Керуючись статтями 314 -316, 372 КПК України, суд

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000121 від 26.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 4 ст. 185 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 13.00 годин 04.04.2023 в залі судового засідання Ленінського районного суду міста Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81/16, 3 поверх (каб. № 320).

Викликати в судовий розгляд прокурора, обвинуваченого, захисника, повідомити представника потерпілого.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 05.05.2023 включно, з можливістю звільнення під заставу в сумі 53680 грн, за умови внесення якої залишити чинними обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які були покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу від 27.01.2023.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення .

На ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1