Справа №585/1780/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/436/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
Іменем України

09 листопада 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 585/1780/21 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2021, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його клопотання, оскільки умови режиму тримання він не порушує, не працевлаштований в установі відбування покарання у зв`язку з похилим віком та став на шлях виправлення.

25.06.2021 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 , в якому він просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Вказане клопотання обґрунтував тим, що він, будучи засудженим вироком Кремінського районного суду Луганської області за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді 7 років позбавлення волі, станом на 18.06.2021 відбув 3/4 строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2021 у задоволенні вказаного клопотання засудженому відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів виправлення та можливість застосування до нього ст. 81 КК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу засудженого, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 23.01.2017 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, і йому призначено покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 23.01.2017. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.09.2016 до 22.01.2017. Вирок набрав законної сили 11.04.2017 і звернутий до виконання у передбачений законом спосіб.

Відповідно ч. 1-2 ст. 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 3 цієї статті зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч. 2-3 ст. 81 КК).

«Сумлінна поведінка» означає: зразкове дотримання вимог режиму; правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень і відсутність стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених, а також передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» необхідно розуміти: добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на засуджену особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо. При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та сталий спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Розглянувши клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки матеріали кримінального провадженні позбавляють можливості дійти безумовного і беззаперечного висновку, що мета покарання досягнута та виправлення настало раніше строку визначеного вироком суду.

Відповідно характеристики від 25.06.2021, яка мається в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі знаходиться з 2017 року. Під час утримання в «Старобільському СІЗО» до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. До ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)» прибув 14.05.2017. За час відбування покарання характеризується посередньо. Не допускав порушень режиму тримання, не заохочувався. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У відношенні до працівників адміністрації ввічливий, законні вимоги від адміністрації установи виконує під контролем. На основному виробництві установи не працевлаштований. Участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає, підвищенням загальноосвітнього рівня не займається, не приймає участі у проведенні культурно-масових, фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених, суспільному житті відділення, суспільно-корисні зв`язки не підтримує. За характером спокійний, у відношенні до оточуючих тактовний, намагається підтримувати дружні стосунки із різною категорією засуджених. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже. На профілактичних обліках в установі не перебуває. Вину в скоєних злочинах визнав повністю.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК та відповідно не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу і на той факт, що засуджений відбуває покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК, в результаті якого було заподіяно потерпілому тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому не лише зовнішні дії засудженого, а й його свідомість мають бути таким чином змінені аби мета покарання (ст. 50 КК) була досягнута. При цьому покаранням є захід примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК), а згідно ст. 51 КК до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі види покарань: 1) штраф; 2) позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; 3) позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 4) громадські роботи; 5) виправні роботи; 6) службові обмеження для військовослужбовців; 7) конфіскація майна; 8) арешт; 9) обмеження волі; 10) тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; 11) позбавлення волі на певний строк; 12) довічне позбавлення волі.

Відповідно ч. 2, 4-6 ст. 12 КК, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Нетяжким злочином є діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 5 років. Тяжким злочином є діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 25000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 10 років. Особливо тяжким злочином є діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад 25000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад 10 років або довічного позбавлення волі.

Згідно редакції ч. 1 ст. 81 КК, яка діяла до 16.09.2021, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але рішення Конституційного Суду України № 6-р(II)/2021 від 16.09.2021 цю ч. 1 ст. 81 КК визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Таким чином, на національному рівні Конституційний Суд України визнав, що норми закону України про кримінальну відповідальність (ч. 1 ст. 81 КК) не містять положень, які надають суду повноваження для застосування до осіб, яких засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, тому ч. 1 ст. 81 КК не відповідає Конституції України (є неконституційною). При цьому, оскільки ч. 1 ст. 81 КК не відповідає Конституції України (є неконституційною), то це унеможливлює її застосування й до інших видів кримінальних покарань виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі до внесення законодавцем відповідних змін чи нової редакції ч. 1 ст. 81 КК (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КПК).

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для скасування ухвали суду та застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та умотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2021 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4