УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року

м. Київ

справа № 388/589/22

провадження № 51-1591 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2022 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року, щодо останнього,

встановив:

вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання даного покарання з покаранням призначеним вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2022 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховано строк попереднього ув`язнення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині вимог стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у розмірі 7 419 грн та моральну у розмірі 30 000 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року вирок суду залишено без зміни.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, 28 та 30 березня 2022 року близько 16 та відповідно о 18 год, у період дії на території України режиму воєнного стану, знаходячись у АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, проник до квартир АДРЕСА_3 та повторно, таємно вчинив крадіжку майна ОСОБА_6 , заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 12 396 грн та розпорядився ним на власний розсуд.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень в частині вирішення цивільного позову на користь потерпілої ОСОБА_6 та зменшення розміру відшкодування моральної шкоди завданої засудженим ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що суд першої інстанції, у порушенні норм матеріального та процесуального права, визначив, розмір відшкодування моральної шкоди, який на його думку, є завищеним та не відповідає ступеню моральних страждань, що зазнала потерпіла.

Крім того вважає, що суд апеляційної інстанції, у порушенні вимог ст. 419 КПК України, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, не навів у своєму рішенні мотивів, з яких визнав її необґрунтованою.

Перевіривши доводи касаційної скарги захисника та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України, Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 , правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК та призначене покарання у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржених судових рішень в частині вирішення цивільного позову, а саме розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК, і при цьому застосовуються норми Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як убачається із змісту копії вироку, потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні було подано цивільний позов про відшкодування засудженим, зокрема, моральної шкоди, яку вона оцінила в суму 50 000 гривень. Суд, розглянувши даний позов, за правилами встановленими кримінальним процесуальним кодексом й відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України, та частково задовольняючи вимоги цивільного позивача, дійшов висновку, що завдана ОСОБА_7 моральна шкода підтверджена позивачем на суму лише у розмірі 30 000 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням про цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого подав апеляційну скаргу. Вказуючи на не доведення потерпілою цивільних вимог та вважаючи, завищеним задоволений судом розмір відшкодування, просив рішення в цій частині змінити.

Апеляційний суд, переглянувши судове рішення, в межах апеляційної скарги, та перевіривши доводи захисника стосовно порушень судом при вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, відхиляючи їх, навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення.

Залишаючи скаргу без задоволення апеляційний суд дійшов висновку, що вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд не порушив засади розумності, виваженості, та справедливості та визначив саме такий розмір який співрозмірний завданої потерпілій кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

При цьому, суд встановив, що задоволений у вироку розмір відшкодування моральної шкоди ґрунтується на характері правопорушення, немайнових витратах, та їх тривалості у зв`язку із віком потерпілої, можливості відновлення, глибини фізичних, душевних і психічних страждань, істотності й тяжкості вимушених змін і способу життя, моральних стражданнях понесених нею внаслідок неправомірних дій засудженого та, у зв`язку із чим порушення позивачем нормальних життєвих зв`язків й понесення інших негативних наслідків.

Тому, розглянувши доводи скарги захисника, які за своїм змістом, є фактично аналогічні доводам касаційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом у відповідності до вимог ст. 23, 1167 ЦК України та не підлягає зміні.

Відповідно до положень ст. 419 КПК України, при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2022 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року, щодо останнього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3