Справа № 496/4357/22
Провадження № 1-кп/496/300/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000799 від 28.09.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Яськи Одеського району Одеської області, громадянка України, тимчасово не працююча, раніше не судима, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 27.09.2021 року, близько 10:30 год., у с. Яськи Одеського району Одеської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 3110» р.н. НОМЕР_1 , виїжджаючи заднім ходом на проїзну частину вул. Центральна, з прилягаючої території до території 134 (церква), при цьому здійснюючи рух заднім ходом по пішохідному переходу, в порушення вимог пунктів ПДР України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1036 від 10.10.2001 року, а саме: 1.5, 2.3 «б», 10.10, вимоги дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра», не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, при виїзді заднім ходом на дорогу з прилягаючої території, при цьому здійснюючи рух заднім ходом по пішохідному переходу, не надала дорогу водію ОСОБА_6 , який керував мотоциклом марки «GEON PN-200» р.н. НОМЕР_2 та рухався праворуч від неї в бік с. Троїцьке, чим створила перешкоду руху останньому, що призвело до зіткнення задньою правою частиною автомобіля марки «ГАЗ 3110» р.н. НОМЕР_1 та передньої частини мотоциклу марки «GEON PN-200» р.н. НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_6 отримав тяжке тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, визнала повністю, обставини правопорушення, які викладені в обвинувальному акті підтвердила, кваліфікацію своїх дій не оспорює, з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження її провини згодна, у вчиненому щиро кається.

Враховуючи визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення нею фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченої її захисника та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченої; інші обставини, які характеризують особу обвинуваченої, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням даних, які характеризують її особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Потерпілий в судовому засіданні надав наступні пояснення, а саме, дорожньо транспортна пригода сталися в с. Яськи, біля церкви, він їхав зі швидкістю 50 км/г, побачивши що машина рухається заднім ходом, він збавив швидкість та почав сигналити водієві та ввімкнув поворот на ліво, та почав її обганяти. В момент коли, він почав її обганяти, машина зупинилась та ввімкнула задній хід, в результаті чого відбулося зіткнення. Від обвинуваченої ніякої допомоги не надходило, кошти вона не сплачувала на лікування, в момент коли сталося дорожньо транспортна пригода, йому говорили, про те, що він повинен взяти провину на себе.

Представник потерпілого зазначила, що обвинувачена розкаялась тільки в судовому засіданні, на досудовому розслідуванні потерпілому вона не допомагала, кошти не надавала, тому просила суд визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України просила призначити покарання у вигляді 3 років та позбавлення права керування на 3 роки.

Таким чином, суд, допитавши обвинувачену, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачену, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а саме ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, в ході судового розгляду не встановлено.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Надаючи оцінку особі обвинуваченій ОСОБА_4 суд зазначає, що обвинувачена раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання, відповідно до довідки-характеристики Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області від 03.08.2022 року за вих.№05-13/556 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , крім того, за останні період проживання в с. Яськи на гр. ОСОБА_4 ніяких скарг та заяв від жителів села та інших громадян не надходило, у зв`язку з чим, суд вважає, що ОСОБА_4 характеризується за місцем мешкання позитивно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, у вигляді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 286 КК України.

Водночас, за приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо. Істотне значення для вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в основних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів; наскільки його ціннісні орієнтири та поведінка збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого та інше.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання з реальним його відбуванням або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд, з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченої, визнання обвинуваченою своєї вини, її щире каяття, обставини вчинення кримінального правопорушення, негативне ставлення обвинуваченої до скоєного, усвідомлення обвинуваченою протизаконності своїх дій та спроможність самокритично оцінити їх і не допускати подібного в майбутньому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного їй покарання, однак в умовах здійснення контролю за її поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, що також підтверджується її поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, її критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинення нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме її меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.

Суд, з огляду на особу обвинуваченої, обставини вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до своїх дій, наслідки кримінального правопорушення, які настали та позиції учасників справи вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, на якому наполягала сторона обвинувачення, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався. Ураховуючи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також характеризуючих відомостей щодо особи обвинуваченої, щире каяття у скоєному і беззастережне визнання нею винуватості, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Цивільний позов потерпілим у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати у розмірі 7327,73 грн., пов`язані з проведенням експертиз, суд вирішує у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати стягуються з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили не обирається.

Речові докази:

- автомобіль марки «ГАЗ 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 - після набрання вироком законної сили залишити власнику.

- мотоцикл марки «GEON PN-200» реєстраційний номер НОМЕР_3 - після набрання вироком законної сили залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Одеського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у розмірі 7327,73 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1