Справа № 750/4985/22
Провадження № 1-кп/750/425/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003381 від 09.07.2022 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хлоп`яники Сосницького району Чернігівської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, який утриманців не має, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

09.07.2022, приблизно о 10 год. 00 хв., автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , рухався зі сторони вул. Івана Мазепи в напрямку вул. Хлібопекарська по проспекту Перемоги в м. Чернігові.

Рухаючись у вказаному напрямку, поблизу будинку № 21 по проспекту Перемоги в м. Чернігові, водій ОСОБА_6 , був неуважний, не правильно оцінивши дорожню обстановку та відповідно не реагуючи на її зміну (п.п. 2.3б ПДР України), керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п.п. 2.9а ПДР України) (відповідно до висновку судово-медичного експерта - стан легкого алкогольного сп`яніння 0,64 г/л), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу (п.п. 18.1 ПДР України), коли перед нерегульованим пішохідним переходом зменшував швидкість та в подальшому зупинився транспортний засіб, водій ОСОБА_6 , що рухався по сусідній смузі, не зменшив швидкість та не зупинився, а продовжив рух, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п.п. 18.4 ПДР України), внаслідок чого скоїв наїзд на ОСОБА_4 , котрий перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого через-виросткового перелому правої великогомілкової кістки з незначним зміщенням уламків, котрі виникли внаслідок ударної дії тупого, твердого предмету, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 2.9 (а), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди. Такими своїми діями, які полягають у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України.

22.12.2022 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідно до положень ст.ст. 468, 469, 471 КПК України у даному кримінальному провадженні була укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, в якій, зокрема, зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті, частини статті Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, яка відшкодована обвинуваченим ОСОБА_6 добровільно в повному обсязі, зазначене підтверджено у судовому засіданні обвинуваченим та потерпілим. Потерпілий ОСОБА_4 не має жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Сторони узгодили міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, у вчиненні цього кримінального правопорушення щиро розкаявся, зазначив, що він цілком розуміє характер інкримінованого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 286-1 КК України, розуміє надані йому законом права і наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано, якщо угода про примирення буде затверджена, підтвердив, що має можливість сплатити штраф у розмірі, що визначений угодою про примирення та просив затвердити вказану угоду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що йому цілком зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, та просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження вказаної угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, зокрема, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатись самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Судом також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом встановлено, що угода відповідає закону, вимогам КПК України, КК України.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до матеріалів, які характеризують особу, ОСОБА_6 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, за медичною допомогою до психіатра в диспансерне відділення облпсихлікарні та в диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ не звертався.

Суд, перевіривши угоду встановив, що вона складена відповідно до вимог ст.. 471 КПК України, її умови не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують прав свобод чи інтересів сторін або інших осіб, узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.. 65 КК України.

Виходячи з викладеного, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали у провадженні, приймаючи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, його ступінь тяжкості, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд вважає наявними достатні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.. 69 КК України при призначенні покарання та дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Питання про речові докази належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо скасування арешту майна відповідно до ст. 174 КПК України.

У провадженні наявні документально підтверджені витрати на залучення експерта, питання щодо яких належить вирішити відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22 грудня 2022 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003381.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1510 (одну тисячу п`ятсот десять) гривні 24 копійки витрат на залучення експерта.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.07.2022р. на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 бежевого кольору, котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , а фактично перебуває у користуванні ОСОБА_6 скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржено в порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обмеження права оскарження даного вироку, наслідки укладання та затвердження угоди для обвинуваченого та потерпілого визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9