СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1841/21
пр. № 1-кп/759/243/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 18.09.2020р. стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, є фізичною особою - підприємцем, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.4 ст. 296 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження :

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, 19.08.2020 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на станції технічного обслуговування автомобілів, розташованої біля будинку № 80 по вулиці Зодчих в місті Києві, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: автомобілем чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв останньому майнову шкоду.

Так, вранці 06.07.2020, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на автомобілі чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , приїхав на станцію технічного обслуговування автомобілів, розташовану біля будинку № 80 по вулиці Зодчих в місті Києві, яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передав для ремонту вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль та ключі від нього, а також надав грошові кошти в сумі 10000 гривень на ремонт автомобіля. При цьому, було обумовлено строк виконання ремонтних робіт, який повинен був складати два тижні. В подальшому, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передав ще 20000 гривень на ремонт автомобіля та привіз всі запчастини, які були необхідні для ремонту його автомобіля. Однак, автомобіль вчасно відремонтовано не було та 19.08.2020 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , черговий раз приїхав на вказану станцію технічного обслуговування автомобілів та виявивши, що автомобіль майже відремонтований за виключенням декількох деталей ініціював питання, щодо компенсації йому частини сплачених ним на ремонт автомобіля грошових коштів. Після цього, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з корисливих мотивів, не бажаючи компенсувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти та з метою отримання додаткових грошових коштів від останнього вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом, а саме автомобілем чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказав невстановленій особі, яка є працівником вищевказаної станції технічного обслуговування автомобілів, перевезти автомобіль на територію гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві. Після цього, 19.08.2020 приблизно о 13 годині 00 хвилин, невстановлена особа, за вказівкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевезла автомобіль чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , на територію гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві.

Крім цього, 06.09.2020 приблизно о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке створювало реальну загрозу для життя та здоров`я громадян та яке виразилось в пошкодженні майна, а саме автомобіля чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв останному майнову шкоду.

Так, 06.09.2020 приблизно о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приїхав на автомобілі білого кольору марки «Volkswagen», моделі «Transporter», реєстраційні номери НОМЕР_3 на територію гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві.

Після цього, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дістав зі свого автомобіля білого кольору марки «Volkswagen», моделі «Transporter», реєстраційні номери НОМЕР_3 , металевий предмет жовтого кольору та в присутності працівників поліції у форменому одязі та інших осіб, за допомогою вказаного металевого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке створювало реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, які перебували поряд та яке виразилось в пошкодженні майна, а саме автомобіля чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв останньому майнову шкоду.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом та за ч.4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, не погодившись з кваліфікацією своїх дій. Надав покази за змістом яких він разом з братом ОСОБА_12 здійснює діяльність по технічному обслуговуванню та ремонту транспортних засобів по вул. Зодчих,82 в м. Києві. В 2020 р. потерпілий ОСОБА_9 звернувся до їхньої СТО для ремонту автомобіля «Toyota Prius», який мав значні пошкодження. ОСОБА_12 обговорював з потерпілим умови ремонту та його вартість та в наступному ОСОБА_9 залишив автомобіль на СТО, передавши ОСОБА_12 технічний паспорт та ключі. Коли автомобіль відремонтували, потерпілий приїхав на СТО, оглянув відремонтований автомобіль та повідомив, що забере його наступного дня. Однак, ввечері потерпілий зателефонував ОСОБА_12 та сповістив, що не буде проводити розрахунки за ремонт автомобіля, бо його виконано не в обумовлені строки. Наступного дня, на СТО у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 з приводу розрахунків за надані послуги, під час якого було викликано поліцію для того, щоб зафіксувати всі обставини. Працівники поліції встановлювали місце знаходження автомобіля потерпілого, оскільки останній заявив, що його викрали. В свою чергу, обвинувачений надавав пояснення поліцейським та показував місце зберігання автомобіля, який знаходився на стоянці гаражного кооперативу неподалік СТО, оскільки всі транспортні засоби по завершенню ремонту працівниками СТО переставляються на охороняємі автостоянки. Надалі обвинувачений телефонував адвокату потерпілого, просив провести розрахунок та забрати автомобіль. За деякий час, у вересні 2020 р. обвинувачений довідався, що потерпілий намагається забрати свій автомобіль «Toyota Prius» зі стоянки транспортних засобів по вул. Перемоги в м. Києві. Прибувши на місце, він побачив, що за участі автомобілів потерпілого ОСОБА_9 та його брата ОСОБА_12 сталасть ДТП, також були присутні працівники поліції та адвокат потерпілого. Тоді він за допомогою фіксатора протиугінної системи керма, який взяв виходячи зі свого авто, почав наносити удари по скляним деталям автомобіля потерпілого, розбивши три вікна. Водночас потерпілий розв`язав бійку, під час якої їх розбороняли ОСОБА_12 та поліцейські. Обвинувачений визнав,що пошкодив скляні деталі автомобіля потерпілого ОСОБА_9 , вчинив так, бо був обурений поведінкою потерпілого, який вирішив забрати транспортний засіб остаточно не розрахувавись за надані послуги, зазначив, що перебував в стані сильного нервового збудження. Наразі свою поведінку оцінює критично.

У доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень сторона обвинувачення надала докази (документи, відеозаписи), допитані потерпілий та свідки.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що влітку 2020р. він звернувся на станцію технічного обслуговування автомобілів, що розташована по вул. Зодчих,80 в м. Києві, для ремонту свого автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП, де його транспортний засіб оглянули та визначили попередню вартість ремонту. У визначений день він залишив на вказаному автосервісі свій автомобіль та віддав технічний паспорт та ключі від нього брату обвинуваченого - ОСОБА_12 . Запчастини для ремонту автомобіля ним замовлялись самостійно. На виконання домовленостей він залишив ОСОБА_12 аванс у розмірі близько 30 тис. грн., про що було складено розписку. Залишок вартості послуг становив 10 тис. грн. Строки виконання робіт були обумовлені в межах трьох тижнів. Роботи по ремонту автомобіля вчасно не були виконані. 20.08.2020р. о 22 год. йому зателефонував обвинувачений ОСОБА_6 та повідомив, що він є директором автосервісу та всі запитання щодо виконання замовлень мають бути до нього, при цьому зауважив, що надає годину часу для розрахунку за послуги, в іншому разі він може забути за автомобіль. Спочатку він повідомив, що сума боргу становить 12 - 15 тис. грн., але в наступному на додаток «Вайбер» йому надійшла вимога про сплату 53 тис. грн. Після цього потерпілий приїхав на автосервіс, де свій автомобіль не виявив, тому викликав поліцію. В подальшому він самостійно відшукав свій автомобіль на шиномонтажі по вул. Перемоги в м. Києві на стоянці «Олімпієць», куди разом з адвокатом та товаришем приїхав його забирати. В той же час на стоянку приїхав ОСОБА_12 та здійснив наїзд на його автомобіль, коли він намагався залишити територію стоянки, у зв`язку з чим потерпілий викликав поліцію. Під час оформлення матеріалів ДТП приїхав обвинувачений ОСОБА_6 та, в присутності поліцейських, почав наносити удари по його автомобілю металевим предметом з гачком, який був протиугінним засобом, що блокує кермо та педалі автомобіля, внаслідок чого пошкодив заднє скло, задню ліву фару, бокову частину автомобіля. На зауваження присутніх ОСОБА_6 не реагував, повідомляв про те, що це його автомобіль, тому він може так вчиняти. Потерпілий намагався зупинити неправомірні дії обвинуваченого, відштовхнув його від автомобіля, але останній підвівся та продовжив наносити удари по передній лівій фарі та передньому лівому дзеркалу автомобіля.

Судом були дослідженні наступні докази сторони обвинувачення:

-заява ОСОБА_9 від 17.09.2020 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.194 та ст. 296 КК України (т.1 а/с.117-118);

-розписка від 06.07.2020 складена власноручно ОСОБА_12 про отримання авансу в розмірі 10 тис.грн. за ремонту автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а/с.119);

-копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого зазначений ОСОБА_9 (т.1 а/с.120 -121);

-відомості з сайту policy-web.mtsbu.ua про відсутність полісу на транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а/с.123) ;

-копія висновку судового експерта ОСОБА_13 № 1-22/09 за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 22.09.2020, згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Toyota Prius», державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження 06.09.2020 станом на дату дослідження складає 27794,12 грн. (двадцять сім тисяч сімсот дев`яносто чотири гривні 12 копійок» (т.1 а/с.125-143);

- протокол огляду місця події від 08.10.2020р. та відеозапис проведеного огляду місця події, переглянутий в залі судового засідання (т.1 а/с.144-153), згідно яких об`єктом огляду являється ділянка місцевості, яка розташована з тильної сторони будинку № 4 по вул. І.Крамського в м. Києві, де знаходився автомобіль чорного кольору «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час огляду зовнішньої поверхні вказаного автомобіля були виявлені наступні пошкодження: відсутнє заднє скло в автомобілі, подряпини - вм`ятини з відшаруванням фарби з лівої сторони заднього бамперу, дві вм`ятини на кузові з задній частині над лівим вітровим склом; вм`ятина з відшаруванням фарби на кузові на середині зліва від кришки багажного відділення; подряпини з відшаруванням фарби на лівому задньому крилі.

- протокол огляду диска від 16.12.2020р. згідно якого об`єктом огляду є DVD- R диск "Artexs" 4.7 GB/ 120 min, який був наданий потерпілим ОСОБА_9 18.09.2020р. під час подання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Вказаний диск містить файли з відеозаписами на яких зафіксовано як на територію гаражного кооперативу "Олімпієць", який розташований по вулиці Перемоги, 15- А в м. Києві заїжджає автомобіль чорного кольору «Toyota Camry» та вчиняє зіткнення з автомобілем чорного кольору «Toyota Prius», також зафіксовано як ОСОБА_6 за допомогою предмета жовтого кольору спричиняє пошкодження автомобіля чорного кольору «Toyota Prius», вказані дії здійснюються в присутності працівників поліції у форменому одязі. При цьому, працівник поліції жіночої статі неодноразово просить особу схожу на ОСОБА_6 припинити свої дії, при цьому, намагаючись завадити останньому вчиняти їх.(т.1 а.с.154-163);

- протокол обшуку від 23.12.2020 та відеозапис проведеного обшуку, переглянутий в залі судового засідання (т.1 а/с.171-176), за змістом яких під час обшуку автомобіля білого кольору марки "Volkswagen", моделі Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , з салону вилучено металевий предмет жовтого кольору, яким як пояснив ОСОБА_6 він пошкоджував автомобіль «Toyota Prius», що належить ОСОБА_14 (т.1 а.с.171-176);

- протокол обшуку від 23.12.2020 та відеозапис проведеного обшуку, переглянутий в залі судового засідання (т.1 а/с.178-184), за змістом яких під час обшуку в приміщенні станції технічного обслуговування автомобілів, розташованої біля будинку №80 по вулиці Зодчих у м. Києві вилучено болгарку червоного кольору, болгарку жовтого кольору, болгарку сірого кольору, дрель жовтого кольору, дрель сірого кольору "Арсенал", 2 шуруповерти,, набір ключів без кейсу, набір інструментів з написом "Сила", набір інструментів чорного кольору з написом "Сталь", чемодан чорного кольору з інструментами та домкрат червоного кольору.

- протокол обшуку від 23.12.2020 та відеозапис проведеного обшуку, переглянутий в залі судового засідання (т.1 а/с.188-193), за змістом яких під час обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , нічого не вилучалось;

-відомості з сайту policy-web.mtsbu.ua про поліс № АО 2384645, № 200799128 на транспортний засіб «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_4 (т.1 а/с.194-196) ;

-відомості з сайту baza-gai.com.ua про транспортний засіб «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_4 (т.1 а/с.197) ;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.08.2020р. згідно якого о/у ВКП Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 прийняв усну заяву від ОСОБА_9 , згідно якої 06.07.2020 він передав на ремонт власний автомобіль «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на СТО, яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Зодчих,82 "Фелікс", ФОП ОСОБА_6 , прибувши 20.08.2020р. о 10-50 год. до вказаного СТО, автомобіль відмовлялись повернути, вартість за ремонтні роботи завищена. (т.1 а.с.206);

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.08.2020р. згідно якого о/у ВКП Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 прийняв усну заяву від ОСОБА_6 , згідно якої 20.08.2020р. о 11-50 год. до його СТО за адресою м. Київ, вул. Зодчих,82, приїхав замовник автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та намагався забрати вказаний автомобіль частково не розрахувавшись, автомобіль перебував на ремонті з 06.07.2020 (т.1 а.с.207);

-рахунок -фактура № 19/08 від 19.08.2020, складений ФОП ОСОБА_6 на суму 43050 грн., залишок по роботам становить 13050грн.(т.1 а.с.208);

-рахунок -фактура № 20/08 від 19.08.2020, складений ФОП ОСОБА_6 на суму 10500 грн.(т.1 а.с.209);

Також прокурором для вирішення питання щодо речових доказів та на підтвердження законності прийняття процесуальних рішень та вчинення слідчих дій у кримінальному провадженні надані наступні документи: постанова про визнання речових доказів від 08.10.2020, згідно якої автомобіль «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (т.1 а.с.164-165); постанова про визнання речових доказів від 16.12.2020, згідно якої DVD- R диск "Artexs" 4.7 GB/ 120 min визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (т.1 а.с.166-167); постанова про визнання речових доказів від 23.12.2020, згідно якої металевий предмет жовтого кольору болгарку червоного кольору, болгарку жовтого кольору, болгарку сірого кольору, дрель жовтого кольору, дрель сірого кольору "Арсенал", 2 шуруповерти,, набір ключів без кейсу, набір інструментів з написом "Сила", набір інструментів чорного кольору з написом "Сталь", чемодан чорного кольору з інструментами та домкрат червоного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні(т.1 а.с.168-169) ; копія ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_16 від 16.12.2020р. у справі ун.№ 759/22682/20, якою надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі білого кольору марки "Volkswagen", моделі Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 (т.1 а.с.170); копія ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_17 від 16.12.2020р. у справі ун.№ 759/22680/20, якою надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні станції технічного обслуговування автомобілів, розташованої біля будинку №80 по вулиці Зодчих у м. Києві (т.1 а.с.177); копія ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_18 від 18.12.2020р. у справі ун.№ 759/22777/20, якою надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (т.1 а.с.185-187).

В судовому засідання були допитані наступні свідки зі сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_19 , який надав покази за змістом яких 19.08.2021 в першій половині дня він разом з ОСОБА_9 приїхав на СТО, що розташоване на окружній дорозі біля АЗС «Shell» в м. Києві, з метою забрати автомобіль останнього з ремонту. Однак автомобіль потерпілого вони не виявили, ОСОБА_9 розмовляв з керівником СТО по телефону з метою з`ясувати місцезнаходження транспортного засобу, за деякий час приїхав ОСОБА_6 , який повідомив, що автомобіль не повернуть поки ОСОБА_9 не розрахується в повному обсязі за ремонтні роботи. У зв`язку з цим ОСОБА_9 викликав поліцію, працівники якої зафіксували обставини події. За 2-3 тижні після цього ОСОБА_9 повідомив йому, що з`ясував місцезнаходження автомобіля та попросив поїхати з ним його забрати. На місце стоянки автомобіля вони прибули утрьох: він, потерпілий ОСОБА_9 та адвокат потерпілого. В наступному ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля та намагався виїхати з території стоянки, але його довго не випускала охорона. Минуло 30- 40 хв. коли ОСОБА_9 почав виїжджати, але в цей час інший автомобіль, за кермом якого був другий господар СТО (брат обвинуваченого ОСОБА_6 ), скоїв наїзд на автомобіль потерпілого. Надалі виникла сварка, в ході якої господар СТО висловлював претензії щодо непроведення розрахунків за надані послуги. Викликали поліцію, яка по прибуттю розпочала оформлювати матеріали ДТП, потерпілий ОСОБА_9 перепаркував свій автомобіль, щоб звільнити виїзд. Потім приїхав обвинувачений ОСОБА_6 та перегородив автомобіль ОСОБА_9 , щоб останній не мав можливості виїхати, у зв`язку з цим почалась сварка, в ході якої обвинувачений почав наносити удари по скляних частинах автомобіля потерпілого металевим предметом, який дістав зі свого мікроавтобуса. На зауваження поліцейських не реагував, стверджував, що це його автомобіль. В ході конфлікту потерпілий ОСОБА_9 намагався фізично перешкодити діям обвинуваченого ОСОБА_6 , проте бійки не було.

Свідок ОСОБА_20 , яка надала покази за змістом яких вона несе службу в патрульній поліції, влітку 2020 року, у вечірній час доби, отримала виклик у зв`язку з ДТП без потерпілих, що сталося за адресою: м. Київ, вул. Перемоги,15, на території гаражного кооперативу. Прибувши на місце події, на в`їзді в гаражний кооператив, побачила, що відбулось ДТП за участі автомобілів «Toyota Prius» та «Toyota Camry». Під час оформлення матеріалів приїхав обвинувачений ОСОБА_6 , який опирався на палицю, та в наступному почав нею наносити удари по автомобілю «Toyota Prius», пошкодивши лівий бік та передній бампер транспортного засобу. Потерпілий ОСОБА_9 , намагаючись зупинити ОСОБА_6 , відштовхнув останнього, внаслідок чого той впав. Після того як ОСОБА_6 підвівся, він продовжив наносити удари по автомобілю потерпілого. Свідок робила зауваження ОСОБА_6 з приводу його неправомірних дій, однак він стверджував, що це його автомобіль, тому може робити з ним все що заманеться. З розмов учасників ДТП, свідок зрозуміла, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті непроведення розрахунків за ремонт автомобіля. Свідок зауважила,що загрози життю та здоров`ю іншим громадянам не було, оскільки дії ОСОБА_6 були направленні лише на пошкодження автомобіля, належного ОСОБА_9 .

В судовому засідання були допитані свідки сторони захисту, а саме:

Свідок ОСОБА_21 , який надав покази за змістом яких, він працював на СТО та бачив як потерпілий залишав свій автомобіль на ремонт, під час чого ОСОБА_9 передав документи на транспортний засіб ОСОБА_12 та ключі від нього. Пізніше ОСОБА_9 привозив запчастини, придбані ним для ремонту авто. В наступному йому стало відомо,що виник конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з приводу розрахунків за виконані роботи по ремонту автомобіля. Також свідок пояснив, що при передачі автомобіля на довготривалий ремонт, власника автомобіля завжди повідомляють, що транспортний засіб буде перебувати на охороняємій стоянці, тому потерпілого ОСОБА_9 також мали про це повідомити.

Свідок ОСОБА_22 надав покази за змістом яких, він є робітником СТО. Влітку 2020р. потерпілий залишав на ремонт свій автомобіль, який був сильно пошкоджений, під час чого ОСОБА_9 передав документи на транспортний засіб та ключі від нього, які були поміщенні до сейфу на СТО. В наступному йому стало відомо,що виник конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з приводу розрахунків за виконані роботи по ремонту автомобіля, у зв`язку з чим на СТО приїздили працівники поліції. Також свідок пояснив, що під час ремонту транспортних засобів, коли відсутнє місце на території СТО, а також відремонтовані автівки, робітники переставляють на охороняємі стоянки, що знаходяться неподалік, про що одразу повідомляють власників автомобілів.

Свідок ОСОБА_12 надав покази за змістом яких він є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_6 , влітку 2020 року потерпілий ОСОБА_9 звернувся на СТО для ремонту свого автомобіля «Toyota Prius», який був дуже пошкоджений. Він оговорив з ним умови ремонту та його вартість та в наступному ОСОБА_9 залишив автомобіль на СТО, передавши йому технічний паспорт та ключі від нього. Коли автомобіль відремонтували, він повідомив ОСОБА_9 , що його транспортний засіб буде знаходитись на охороняємій стоянці гаражного кооперативу «Олімпієць» до проведення розрахунку за виконані роботи. Але ОСОБА_9 не захотів розрахуватись за ремонт автомобіля, пояснюючи це тим,що його виконано не в обумовлені строки. У зв`язку з цим виник конфлікт між ОСОБА_9 та його братом ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_12 викликав поліцію для того, щоб зафіксувати всі обставини. Працівникам поліції повідомляли, що транспортний засіб потерпілого знаходиться на автостоянці гаражного кооперативу «Олімпієць». Окрім того, в його особистій переписці з потерпілим в застосунку «Вайбер» він вказував про те, що ремонтні роботи завершені, автомобіль перебуває на стоянці та його чекають на СТО для проведення розрахунку за виконані роботи. За декілька тижнів потому, в вересні 2020р, йому зателефонував брат ОСОБА_6 та попросив, щоб він поїхав в гаражний кооператив «Олімпієць», оскільки охоронник автостоянки сповістив, що з автомобілем, який належить ОСОБА_9 , відбуваються якісь дії. Приїхавши на місце він побачив потерпілого ОСОБА_9 та його представника, які намагались виїхати зі стоянки на автомобілі потерпілого. Тоді свідок попросив їх зачекайте на його брата ОСОБА_6 з метою вирішення ситуації, але потерпілий продовжив рух, внаслідок чого сталось ДТП,у зв`язку з чим викликали поліцію. Коли поліція оформлювала матеріали ДТП, приїхав обвинувачений ОСОБА_6 та, будучи знервованим, останній наніс удари фіксатором протиугінної системи керма, яку роками возив у своєму автомобілі, по задньому склу автомобіля, належному потерпілому ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_9 напав на ОСОБА_6 та наніс йому удари по тулубу. В наступному поліцейські припинили конфлікт.

Свідок ОСОБА_23 надав покази за змістом яких, він працював на СТО та допомагав ОСОБА_12 влітку 2020 року ремонтувати автомобіль потерпілого ОСОБА_9 , транспортний засіб був дуже пошкоджений та потребував довготривалого ремонту (близько 3 тижнів). Коли автомобіль ставився на ремонт, ОСОБА_9 передав документи та ключі на транспортний засіб ОСОБА_12 . Після того як автомобіль було відремонтовано свідок чув як ОСОБА_12 повідомляв ОСОБА_9 , який приїхав забирати автомобіль, що транспортний засіб буде знаходитись на охороняємій стоянці. Наступного дня після цього, потерпілий знову приїхав на СТО та між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт з приводу розрахунків за виконані роботи по ремонту автомобіля, у зв`язку з чим учасники конфлікту викликали поліцію. Працівникам поліції ОСОБА_6 пред`являв документи на автомобіль, належний потерпілому, а також повідомляв, що транспортний засіб перебуває на охороняємій стоянці, зазначаючи місцезнаходження.

Свідок ОСОБА_24 надав покази за змістом яких, він є головою гаражного кооперативу «Олімпієць», що розташований по вул. Перемоги,15-а в м. Києві. За усною домовленістю з керівництвом СТО, автомобілі, після закінчення ремонту ставились працівниками СТО на стоянку гаражного кооперативу. Власники транспортних засобів проводили розрахунки за послуги стоянки та забирали свої автіки. Після ремонту автомобіль потерпілого ОСОБА_9 також був поставлений на стоянку працівниками СТО, але ким саме йому не відомо.

Свідок ОСОБА_25 надав покази за змістом яких, він є поліцейським УПП у м. Києві. Влітку 2020 р. був отриманий виклик у зв`язку з ДТП, що сталося за адресою: м. Київ, вул. Перемоги,15, на території гаражного кооперативу. Прибувши на місце події з напарницею ОСОБА_20 , на в`їзді в гаражний кооператив, побачив, що відбулось ДТП за участі автомобілів «Toyota Prius» та «Toyota Camry». Під час оформлення матеріалів приїхав обвинувачений ОСОБА_6 , який наніс невідомим йому предметом удари по скляних частинах автомобіля «Тайота приус», який належить потерпілому ОСОБА_9 . Між потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зав`язалась штовханина. Він намагався розборонити учасників конфлікту та вимагав , щоб ОСОБА_6 припинив незаконні дії, направлені на пошкодження автомобіля потерпілого, на що останній реагував позитивно. З розмов учасників ДТП, свідок зрозумів,що між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті непроведення розрахунків за ремонт автомобіля. Свідок зауважив,що загрози життю та здоров`ю громадянам під час конфлікту не було, оскільки дії ОСОБА_6 були направленні лише на пошкодження автомобіля, належного ОСОБА_9 .

Оцінюючи зазначені вище докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю за наступних встановлених судом обставин.

06.09.2020 приблизно о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись на території гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві, вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке виразилось в пошкодженні майна, а саме автомобіля чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому майнову шкоду.

Так, 06.09.2020 приблизно о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 приїхав на автомобілі білого кольору марки «Volkswagen», моделі «Transporter», реєстраційні номери НОМЕР_3 , на території гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві.

Після цього, ОСОБА_6 дістав зі свого автомобіля білого кольору марки «Volkswagen», моделі «Transporter», реєстраційні номери НОМЕР_3 , металевий предмет жовтого кольору та в присутності працівників поліції у форменому одязі та інших осіб, за допомогою вказаного металевого предмета вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке виразилось в пошкодженні майна, а саме автомобіля чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому майнову шкоду.

При цьому суд враховує, що з об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки дії, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Особлива зухвалість - це грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншим насильством, що спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації, руху транспорту тощо. Під явною неповагою до суспільства слід вважати нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності. Ця ознака однаково характеризує як об`єктивну сторону хуліганства - грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону - хуліганські мотиви вчинення. Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується прямим умислом і мотивами явної неповаги до суспільства. Винний усвідомлює, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, і бажає цього.

Водночас суд не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_6 стороною обвинувачення за ч.4 ст.296 КК України за ознакою «вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень» з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Як встановлено судом під час судового розгляду ОСОБА_26 пошкодив транспортний засіб потерпілого фіксатором протиугінної системи керма, який знаходився в його автомобілі, та вказаний предмет не пристосовувався ним завчасно, окрім того вказаний фіксатор не застосовувався обвинуваченим для нанесення тілесних ушкоджень та не створював реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян, та використовувався останнім виключно для пошкодження транспортного засобу, що підтверджується, зокрема, показами свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 .

Враховуючи викладене суд, керуючись ч.3 ст.337 КПК України, приходить до висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч.1 ст.296 КК України.

Твердження сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення хуліганства суд відхиляє,оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи в громадському місці, в присутності працівників поліції у форменому одязі та інших осіб, неодноразово завдавав пошкоджень транспортному засобу, що належить потерпілому, та уперто не припиняв свої протиправні дії, демонструючи таким чином зневагу до встановлених у суспільстві правил поведінки. Дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 296 КК України.

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 за ч.1 ст. 289 КК України, суд визнає недоведеним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Статтею 289 КК України та п. 1 примітки до неї визначено, що під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 289 КК України, виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Це означає, що винна особа, всупереч або поза волею власника, користувача (володільця), протиправно вилучає транспортний засіб, не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права.

Отже, заволодіння транспортним засобом має бути саме незаконним, а керування ним має здійснюватися проти волі власника або користувача (володільця).

Суб`єктивна сторона цього злочину полягає у прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає його вчинити. Незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинятися з будь-якою метою або мотивом.

Відповідно до обставин, встановлених судом під час розгляду кримінального провадження, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 існували усні договірні правовідносини щодо ремонту автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілому, в ході яких між ними виник спір з приводу вартості ремонту транспортного засобу. У зв`язку з цим ОСОБА_6 фактично відмовився повертати належний ОСОБА_9 автомобіль до врегулювання питання розрахунків за надані послуги. Після завершення ремонтних робіт автомобіль потерпілого ОСОБА_9 був переставлений працівником станції технічного обслуговування автомобілів на територію гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві, відповідно до встановлених на СТО правил надання послуг, з метою зберігання.

Відповідно до положень ст.ст.837, 841, 856 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. Якщо замовник не сплатив встановленої ціни роботи або іншої суми, належної підрядникові у зв`язку з виконанням договору підряду, підрядник має право притримати результат роботи, а також устаткування, залишок невикористаного матеріалу та інше майно замовника, що є у підрядника.

Отже, транспортний засіб «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілому, перейшов у володіння ОСОБА_6 на підставі усного договору підряду з потерпілим ОСОБА_9 на ремонт належного останньому транспортного засобу та надалі вказаний транспортний засіб був притриманий ОСОБА_6 до остаточного розрахунку за надані послуги. Стороною обвинувачення не надано доказів, які б доводили злочинний умисел ОСОБА_6 на незаконне заволодіння транспортним засобом.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК, а саме його суб`єктивна та об`єктивна сторона, та вважає, що ОСОБА_6 підлягає виправданню за вказаним обвинуваченням відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії кримінального проступку, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, здійснює підприємницьку діяльність, на обліку у лікаря - психіатра та під наркологічно диспансерно - динамічним наглядом не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд призначає покарання в межах санкцій статті, за якою він визнається винуватим, у виді штрафу.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 31 794, 12 грн., яка складається з розміру матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що становить 27 794, 12 грн. та 4000 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов не визнав з огляду на те, що ним було пошкоджено лише скляні деталі транспортного засобу, а тому висновок автотоварознавчої експертизи вважає необгрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільній позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).

У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Згідно дослідженого судом висновку судового експерта ОСОБА_13 № 1-22/09 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 22.09.2020, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Toyota Prius», державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження 06.09.2020 станом на дату дослідження складає 27794,12 грн.. Згідно квитанції АТ КБ "Приватбанк" від 16.09.2020 ОСОБА_9 було сплачено за послуги експерта 4000 грн.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 автомобілю потерпілого було завдано пошкоджень, зокрема, розбите заднє скло, скло задньої лівої боковини, задня ліва фара, пошкоджено лакофарбове покриття кузова та зроблено чисельні вм`ятини на кузові автомобіля, що підтверджується протоколом огляду місця події від 08.10.2020р. та відеозаписом проведеного огляду, а тому доводи сторони захисту, що обвинуваченим були розбиті лише скляні поверхні транспортного засобу є неспроможними і до уваги не приймаються.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку,що цивільний позов потерпілого у кримінальному проваджені підлягає задоволенню з урахуванням його доведеності.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 під час судового провадження не обрано. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 31 794, 12 грн. (тридцять одна тисяча сімсот дев`яносто чотири грн. 12 коп).

Речові докази: автомобіль «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - залишити у власності ОСОБА_9 ; DVD- R диск "Artexs" 4.7 GB/ 120 min - залишити в матеріалах кримінального провадження; металевий предмет жовтого кольору, болгарку червоного кольору, болгарку жовтого кольору, болгарку сірого кольору, дрель жовтого кольору, дрель сірого кольору "Арсенал", 2 шуруповерти,, набір ключів без кейсу, набір інструментів з написом "Сила", набір інструментів чорного кольору з написом "Сталь", чемодан чорного кольору з інструментами та домкрат червоного кольору - повернути володільцю ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1