Провадження № 11-кп/4808/142/23
Категорія ст.331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16 березня 2023 року включно. Визначено ОСОБА_8 розмір застави в межах 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1878800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

На вказану ухвалу адвокат захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року є упередженою, належним чином не вмотивованою, такою, що винесена з обвинувальним ухилом, і у якій не спростовано судом факти та письмові докази, які подані стороною захисту, що мають істотне значення, а тому є незаконною, такою, що грубо порушує законні права та інтереси обвинуваченого ОСОБА_8 .

Покликається на те, що в судовому засіданні не було досліджено та надано оцінку письмовим доказам сторони захисту, а тому така ухвала суду підлягає скасуванню.

Зазначає, що подане клопотання стороною обвинувачення про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, а зазначені ризики необ`єктивними, належним чином не підтверджені достатніми та допустимими доказами, а тому є упередженими та суперечливими.

Вказує на те, що за час тримання ОСОБА_8 під вартою, значно погіршився стан його здоров`я, загострилися існуючі хвороби, в тому числі хронічні, остеохондроз, екзема. В умовах тримання під вартою останній не може отримати належну медичну допомогу.

Посилається на те, що судом не взято до уваги, що родина ОСОБА_10 , ще з 2014 року займалася волонтерством. Зокрема, направляли в ЗСУ кошти, одежу, продукти харчування, запчастини до автомобілів, здійснювали ремонт транспортних засобів.

Звертає увагу на те, що в обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, є самозайнятою особою, приймав активну участь в сімейному бізнесі, родина якого займається підприємницькою діяльністю, володіє майном, одружений, являється батьком малолітньої хворої від народження дитини, бере участь в її утриманні і вихованні, а також доглядав онкохворого батька.

Покликається на те, що в обвинуваченого ОСОБА_8 на утриманні є донька ОСОБА_11 , 2018 року народження, якій встановлено діагноз від народження: первинна лактозна недостатність з синдромом ацетимічного мовлення, діагностовано помірні дифузні порушення з переважанням активності відповідній з віком та переважанням в тім`яних ділянках поліморфної активності. Страждає на помірну загальну мозкову дисфункцію. А тому, потребує, як мінімум тричі на тиждень відвідувати платні заняття в логопеда і дефектолога. Зазначає, що після затримання обвинуваченого ОСОБА_8 його дружина практично залишилася сама, без фінансової підтримки. А також має ряд захворювань, таких як: гіпертрофія ЛШ, має високий артеріальний тиск, підвищене серцебиття.

Зазначає, що в разі, якщо суд прийде до висновку залишити обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, то просить застосувати до обвинуваченого заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є посильним для останнього.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

10 січня 2023 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які наявні і продовжують існувати, зокрема ОСОБА_8 може переховуватися від суду, знищити або сховати будь-які речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави.

При вирішенні питання про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

За таких обставин доводи про часткове визнання вини обвинуваченим не можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції та враховані при вирішанні питання щодо законності ухваленого судом рішення про обрання запобіжного заходу.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не відпали і не зменшилися. Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів змінилися, та відповідно вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_8 під вартою та унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Зі змісту матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції перевіряв доводи сторони захисту про те, що обвинувачений тривалий час займався волонтерською діяльністю та позитивно характеризується, має сім`ю та займається вихованням малолітньої дочки, яка за станом здоров`я потребує ретельного нагляду та додаткової допомоги, врахував матеріальне та сімейне становище обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та його психологічне ставлення до висунутого обвинувачення.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Висновок слідчого судді про необхідність визначення застави як альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою в межах 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1878800 грн. є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання та обставини кримінального правопорушення. Визначений слідчим суддею розмір застави, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим на даному етапі провадження покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом.

На думку колегії суддів, визначений розмір застави відповідає ступеню довіри до особи обвинуваченого з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення та відсутність переконливих даних, які свідчать про можливість зменшення розміру застави, який було визначено судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5