Справа № 149/1516/22
Провадження №1-кп/149/126/22
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

03.11.2022 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження № 0000177 від 02.06.2022 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено, зокрема з 05 години 25 травня строком на 90 діб згідно з Указом Президента 341/2022 від 17.05.2022, перебуваючи на території власного домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , у останнього виник злочинний умисел на викрадення чужого майна, яке знаходиться за підсобним приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , а саме металевої драбини.

Так, ОСОБА_4 02.06.2022 приблизно 10:50 години, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, прийшов до металевого паркану, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , поруч із яким знаходилась металева драбина, яка належить ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, таємно, шляхом вільного доступу, з метою завершення свого злочинного умислу, для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, витягнув зазначену металеву драбину, загальна маса якої становить 60,6 кілограм, на паркан, після чого перетягнув її на територію свого домогосподарства.

В цей час ОСОБА_4 був помічений потерпілою ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_6 , які припинили його злочинні дії, внаслідок чого кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 .

Відповідно до висновка експерта № СЕ-19/102-21/7934-ТВ вартість 1-го кілограму брухту чорних металів на момент вчинення кримінального правопорушення тобто 02.06.2022 становила 6,08 гривень.

Внаслідок припинення вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна попереджено заподіяння майнової шкоди потерпілій ОСОБА_5 , на загальну суму 368 гривні 44 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, надав покази, що відповідають обставинам зазначеним в обвинувальному акті. Так ОСОБА_4 повідомив, що на час вчинення кримінального правопорушення не мав грошей, тому, побачивши по сусідству металеву драбину вирішив її вкарсти і здати як металобрухт. В той час, коли він намагався забрати драбину, що належала його сусідці ОСОБА_5 , його помітила вона і її син, і припинили його дії.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність та зазначає, що при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру не має.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не заперечили проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та за згодою учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції, у суду немає, сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, тому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів щодо нього, а також матеріалів, що стосуються речових доказів та витрат на проведення експертиз.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене у в умовах воєнного стану. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також складену органом пробації досудову доповідь.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 (ст. 66 КК України), суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 (ст. 67 КК України), судом не встановлено.
На підставі викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, попередження вчинення нових злочинів.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та відбування покарання, і відповідно до ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376, 394 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , 25.02.1974 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Перебіг іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06.06.2022на майно (речові докази) скасувати.

Речові докази:металеву драбину жовтого кольору, загальною масою 60,6 кг - повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 686,48 грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1