Справа 756/1002/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/613/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисникаобвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 4 квітня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, з середньою освітою, працюючого кур`єром, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 25.09.2021, близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_7 , разом із своїм знайомим ОСОБА_9 , рухався вздовж автомобільної парковки, що по вул. Дубровицькій у м. Києві, до житлового будинку АДРЕСА_2 . У цей час, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 раптово, на ґрунті сварки, виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 , приблизно о 03 год., перебуваючи біля 2-го під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ножем наніс два удари в область грудної клітини ОСОБА_9 , спричинивши останньому два проникаючих поранення грудей, а саме колото-різану рану на передній поверхні грудей справа та колото-різану рану на лівій бічній поверхні грудей, двобічний гемоторакс, від яких ОСОБА_9 помер.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування своїх вимог захисник послався на те, що вирок суду є необґрунтованим в частині призначеного покарання. Вважає, що призначене судом покарання у виді 8 років позбавлення волі не відповідає особі ОСОБА_7 та є явно несправедливим через суворість. Також вважає, що поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до затримання працював, за місцем проживання характеризується позитивно. На думку захисника, виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 визнав винним себе у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги захисника, виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання особі обвинуваченого через суворість, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 1ст. 115 КК України, суд дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав, раніше не судимий, одружений, та те, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно. Крім того, судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, а саме: щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд дійшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, посилання захисника в апеляційній скарзі щодо можливості звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, на думку колегії суддів, є неспроможним.

Так, якщо особі призначено основне покарання у виді штрафу, громадських робіт, арешту, тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців, позбавлення волі на строк більше п`яти років, то звільнення від відбування покарання з випробуванням не може бути застосовано до засуджених.

Отже, підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не знаходить, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисникаобвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 4 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя