КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/8390/22 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3051/2023
Категорія: ст. 331 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ "Київський слідчий ізолятор" апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24 години 00 хвилин 22 травня 2023 року включно. Крім того, судом визначено розмір застави, що складає 107 360 гривень.

Таке рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти яким може виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись з ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року, просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання.

За доводами обвинуваченого, прокурором в суді не доведено існування жодного ризику, які були враховані судом. Клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, отже суд повинен був відмовити у його задоволенні.

Крім того, посилаючись на тривале утримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», обвинувачений зазначає, що таким чином порушуються його права, передбачені ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які визначають, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України.

Суд першої інстанції, розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заслухавши з цього приводу позиції сторони обвинувачення і сторони захисту, яка в свою чергу просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, дійшов висновку, що прокурор довів наведені у клопотанні обставини щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому продовжив обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки суд дослідив та належним чином оцінив у судовому рішенні всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Доводи обвинуваченого про те, що прокурор не довів існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а суд не надав цьому належної оцінки, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції врахував характер і тяжкість висунутого йому обвинувачення та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень. Взяв до уваги суд і всі дані про особу обвинуваченого та стан його здоров`я.

Зокрема, з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, не має офіційного законного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що обвинувачений може переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення та ймовірність реалізації таких дій за відсутності достатніх стримуючих факторів не зменшилася.

За таких обставин є обґрунтованим висновок суду про те, що застосування менш суворішого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити зазначені дії, а відтак у суду були відсутні достатні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого та зміну запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів зважує і на те, що обвинуваченому була визначена судом, як альтернативний запобіжний захід, застава в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яка зможе забезпечити належне виконання процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Доводи обвинуваченого про те, що тривале утримання особи під вартою за міжнародною практикою треба розглядати як катування, є надуманими, оскільки суперечать як нормам кримінального процесуального закону, так і практиці Європейського суду з прав людини. До того ж, з огляду на те, що ОСОБА_8 тримається під вартою в цьому кримінальному провадженні з вересня 2022 року, у колегії суддів відсутні підстави вважати такий термін невиправдано тривалим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою колегією суддів не встановлено.

За відсутності достатніх підстав, принаймні на цій стадії судового розгляду, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 24 години 00 хвилин 22 травня 2023 року включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4