1Справа № 335/2937/22 1-кп/335/282/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в місті Запоріжжі, кримінальне провадження № 0000492 від 15.05.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який є громадянином України, має середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює у ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2022, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля АЗС «АВІАС», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 72-а, підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наніс удар передпліччям лівої руки в область обличчя останнього, від яких ОСОБА_8 відійшов назад на відстань 1-2 метри, та у той же час випустив з рук на землю велосипед.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_9 , намагався відкрито викрасти велосипед марки «Winner», модель «Вікінг», рама білого кольору вартістю 3566,67 грн.

Так, ОСОБА_5 поставив вказаний велосипед на колеса та почав рухати його в іншому напрямку від малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , тим самим намагався зникнути з відкрито викраденим майном з місця вчинення злочину, однак був затриманий свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Вказаними діями ОСОБА_5 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану вище суму, але з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий свідками та в подальшому переданий працівникам поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, а саме, незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я малолітнього потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Під час судового розгляду кримінального провадження, за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_9 та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , 14.02.2023, між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_6 , у порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин, які викладені у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості.

Сторони в угоді погодили покарання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням до нього положень ст.ст. 75, 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала угоду, яка укладена між нею та обвинуваченим, просила її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, його умислу та мети вчинення, а також пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладеної угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості судом.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що угода підписувалася у його присутності, вона відповідає вимогам КПК України та КК України, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив надання ним та потерпілою ОСОБА_9 , яка є його дружиною, письмової згоди на укладення угоди, підтримав підписану між обвинуваченим та прокурором угоду, та зазначив, що не заперечує проти узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, подавши суду завчасно заяву про проведення судового засідання 14.02.2023 за її відсутності.

На підставі ч. 3 ст. 474 КПК України, суд припинив проведення процесуальних дій та перейшов до розгляду угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам,може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином, внаслідок якого завдано шкоду потерпілим ОСОБА_9 та малолітньому потерпілому ОСОБА_8 .

У судовому засіданні встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 та законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_4 надали прокурору письмову згоду на укладення угоди із обвинуваченим ОСОБА_5 .

У судовому засіданні ОСОБА_5 надав пояснення щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, і згідно пояснень обвинуваченого суд встановив, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст обвинувачення та, що він у повному обсязі визнає вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання та роботи, за якими характеризується позитивно, щиро засуджує свої дії, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, відносно малолітньої особи.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та роботи, негативного ставлення обвинуваченого до скоєного, а також думки потерпілих у кримінальному провадженні, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи чи інтереси сторін угоди або інших осіб.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид узгодженого між сторонами покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена за згодою потерпілих, не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Крім того, сторони кримінального провадження у судовому засіданні підтримали укладену угоду в повному обсязі та наполягали на її затвердженні в даному судовому засіданні.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, яка укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, та звільненням обвинуваченого від відбування покарання, відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза, і висновок експерта СЕ-19/108-22/4364-ТВ від 23.05.2022покладено в основу обвинувачення, то процесуальні витрати в сумі 343 грн. 24 коп. на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 .

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду потерпілими не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 станом на час постановлення вироку не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Разом із тим, у ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим суддею 18.05.2022 було застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого обчислювався з моменту затримання, з 15 травня 2022 року. У ході судового розгляду кримінального провадження, ухвалою суду від 23.06.2023 ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, та звільнено обвинуваченого з-під варти в залі суду. З урахуванням викладених обставин, строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 15.05.2022 по 23.06.2022 підлягає зарахуванню у строк відбування засудженим міри покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.02.2023 між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000492 від 15.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості, ОСОБА_5 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 , строк його попереднього ув`язнення з 15.05.2022 по 23.06.2022.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки на період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 343 (триста сорок три) гривні 24 копійки.

Речові докази:

-велосипед марки «Winner», модель «Вікінг», рама білого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити потерпілій.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі п. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1