№ 336/3028/18
пр. 1-кп/336/37/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, заміжньої, що працює транспортувальником в акціонерному товаристві «Мотор Січ», з середньою освітою, зареєстрована та проживаює за адресою: АДРЕСА_1 , несудимої,

за ознаками ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинуваченій органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за таких обставин.

Обвинувачена ОСОБА_5 при невстановлений слідством обставинах, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб -канабіс, який склала до полімерних ємкостей, які зберігала у коридорі та на горищі за місцем свого проживання, у будинку АДРЕСА_1 .

5 грудня 2017 року під час обшуку в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , у період часу з 21 год. 00 хв. до 22 год. 02 хв. працівниками поліції виявлено та вилучено, згідно висновку експерта №7-2400 від 16.01.2018 року особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масами 193,604 г., 98,830 г., 100,023г., 30,707 г., 97,895 г., 106,310 г., 19,082 г., 12,339 г., 11,145 г., загальною масою 669,935 г. в перерахунку на суху речовину, що є великим розміром, який ОСОБА_5 незаконно зберігала за місцем свого мешкання, без мети збуту.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 в порядку ст. 291 КПК України надійшов до суду 1 червня 2018 року та переданий в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 16 березня 2023 року сторона захисту звернулася з клопотанням про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із тим, що з дня коли сталася подія злочину, спливла давність притягнення особи до кримінальної відповідальності, яка у відповідності до ст. 49 КК України обчислюється п`ятьма роками у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Прокурор не заперечує про задоволення означеного клопотання, зауваживши на тому, що за формальними критеріями наявні матеріальні та процесуальні передумови для прийняття вказаного рішення.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши доводи клопотання, суд вбачає всі підстави для задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.

Згідно із ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності внормовані Розділом ІХ Кримінального кодексу України.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Випадки, передбачені у пункті 2 цієї частини утворюють кримінальні проступки, за які передбачено покарання у виді обмеження волі та нетяжкі злочини, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Інкриміновані обвинуваченому кримінально карані дії утворюють диспозицію частини другої статті 309 КК України, яка в розумінні ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Санкцією частини статті обвинувачення передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від двох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років, а це означає, що тривалість строку звільнення від кримінальної відповідальності обчислюється п`ятьма роками від вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення до цієї відповідальності є обов`язком суду, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Таким чином, суд погоджується з наявними матеріальними передумовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Параграфом другим Розділу 24 КПК України внормовано процедуру звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлений статтею 286 КПК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288).

Наведене правило повністю узгоджується зі змістом ч. 2 ст. 44 КК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

За змістом частини 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України процесуальним наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження (кримінальне провадження закривається судом, зокрема: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності).

Наведені положення кримінального процесуального законодавства свідчать про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої у випадку звільнення її від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує, як випливає із змісту частини 8 ст. 284 КПК України.

Як зазначено судом, авторами клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є саме обвинувачена і її захисник, в добровільності волевиявлення яких переконався суд під час судового розгляду цього клопотання, що дає суду всі підстави констатувати наявність безумовної згоди ОСОБА_6 як із звільненням від кримінальної відповідальності, так і з закриттям кримінального провадження.

Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, як випливає із змісту ч. 2 ст. 288 КПК України.

В кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 особа зі статусом потерпілого відсутня.

Як випливає із змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» , у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З наведених роз`яснень, які узгоджуються із змістом ст. 129 КПК України про те, що цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові, що свідчить про відсутність права суду розв`язувати цивільний позов в кримінальному провадженні, яке закривається.

Цивільний позов в цьому кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченої, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Відомості щодо речових доказів суду не надано.

Підстав для розподілу процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз, в силу ст. 124 КПК України немає.

Керуючись ст. ст. 284-288, 314, 395 КПК України, ст. ст. 44, 49 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1