Справа № 496/1558/23
Провадження № 1-кс/496/501/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопілля, Березанського району, Миколаївської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого 15.02.2023 Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 249 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік,

за матеріалами кримінального провадження №0000829 від 29.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ст. слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду і просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а також визначити розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому вказує на те, що в провадженні СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000829 від 29.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений на даний час досудовим розслідуванням час та місці, за невстановлених в ході слідства обставин, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року «Про затвердження Положення про дозвільну систему», та наказу Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання бойових припасів, незаконно придбав та в подальшому зберігав: невстановлену кількість патронів, які являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45 військовими патронами; корпус гранати «Ф1» з маркуванням «107 8 79 ТП» та запал типу УЗРГМ 2 з маркуванням і тавруванням на передній частині спускового важелю «67-87 УЗРГМ 2 УЗУП» та на внутрішній частині спускового важелю «386 88 - 82». Надалі, у ОСОБА_5 , який переслідував корисливі мотиви, виник злочинний умисел, направлений на незаконний збут бойових припасів з метою незаконного збагачення. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 придбати 400 набоїв до нарізної вогнепальної зброї 5,45 військових патронів за 10 000 гривень. Так, 30.12.2022, близько 19.30 год ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог вказаних нормативних актів, прибув на автомобілі марки «ВАЗ-2102», державний номерний знак НОМЕР_1 , до АЗС «Socar» за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Сичавка, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 51 км + 150 м, з метою збуту бойових припасів, достовірно знаючи, що бойові припаси є предметами, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зустрівся з ОСОБА_7 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та передав останньому 400 патронів, які являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45 військовими патронами, за що отримав грошову винагороду в сумі 10000 грн. Після чого, 30.12.2022 року о 20.15 год ОСОБА_7 добровільно видав співробітникам поліції придбані ним у ОСОБА_5 бойові припаси. Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 30.12.2022 по 01.03.2023 у ОСОБА_5 , який переслідував корисливі мотиви, виник злочинний умисел, направлений на подальший незаконний збут раніше придбаних бойових припасів, з метою незаконного збагачення. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 придбати 1000 набоїв та корпус гранати «Ф1» із запалом типу УЗРГМ 2 за 10000 гривень. Так, 02.03.2023, близько 09.30 год, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог вказаних нормативних актів, прибув на автомобілі марки «Reno 11 CTX», державний номерний знак НОМЕР_2 , до АЗС «Socar» за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Сичавка, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 51 км + 150 м, з метою збуту бойових припасів, достовірно знаючи, що бойові припаси є предметами,обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зустрівся з ОСОБА_7 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та передав останньому корпус гранати «Ф1» з маркуванням «107 8 79 ТП» та запал типу УЗРГМ 2 з маркуванням і тавруванням на передній частині спускового важелю «67-87 УЗРГМ 2 УЗУП» та на внутрішній частині спускового важелю «386 88 - 82», а також 1034 патрона, характеристики який встановлюються, за що отримав грошову винагороду в сумі 15000 гривень. Ручна осколкова граната «Ф1» є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та належить до бойових припасів. Після чого, 02.03.2023 в період з 10.44 год по 11.57 год, ОСОБА_7 , в ході огляду, добровільно видав співробітникам поліції придбані ним у ОСОБА_5 бойові припаси. 02.03.2023 о 09.23 год ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. 02.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий ОСОБА_6 звернуся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, проживає в іншій області, крім того, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку. Наведене свідчить про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи не сприятимуть запобіганню вказаним ним ризикам і дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пояснивши, що ризики, вказані прокурором, не обґрунтовані, підозрюваний буде з`являтися за кожною вимогою. Просив застосувати запобіжний захід у виді застави, але визначити її розмір у 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід у виді застави.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого йому може бути призначено покарання на строк до семи років позбавлення волі, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки (доказів того, він має сім`ю та дитину, суду не надано), а тому наявний ризик того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, оскільки в матеріалах справи наявний вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.02.2023 року, яким він засуджений за ч.1 ст. 249 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік. Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Натомість ризики, передбачені п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, наявність судимості та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

З підстав, наведених вище, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у виді застави, про що просили захисник та підозрюваний, оскільки слідчий суддя вважає, що цей запобіжний захід не сприятиме належній процесуальній поведінці підозрюваного з підстав, наведених вище.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, з урахуванням особи підозрюваного, його віку та стану здоров`я, майнового стану, обставин злочину, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави в межах розмірів, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, а саме: у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн (80х2684).

З огляду на наведене суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали 60 днів з дня затримання, а саме з 02.03.2023 року до 30.04.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 214720 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з с. Красне, Березанського району Миколаївської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1