Провадження №1-кп/524/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Кременчука кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001626 від 27 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки завершити судовий розгляд кримінального провадження до моменту завершення терміну дії запобіжного заходу неможливо, ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують до теперішнього часу.

Щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник ОСОБА_4 просила суд застосувати відносно її підзахисного інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені , ОСОБА_7 страждає на тяжкі захворювання , а саме вірусний гепатит, захворювання печінки запального характеру, вірусного походження та хронічне інфекційне захворювання- вірус імунодефіциту людини, обвинувачений ОСОБА_7 також просив застосувати відносно нього запобіжного захід, не пов`язаний із триманням під вартою .

Заслухавши учасників судового провадження, зважаючи на положення ст.331 КПК України та досліджені докази, суд приходить до таких висновків.

Підставою для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшого його продовження під час досудового розслідування та судового провадження стало доведення перед судом ризиків передбачених, п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачений , у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може ухилитись від явки до суду, так як вчинив тяжкий злочин проти власності, знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищезазначені обставини є необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою.

Вказані ризики та твердження обґрунтовані таким: ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, КК України, який є тяжким злочином, офіційно не працевлаштований , власної нерухомості та майна та території міста Кременчук не має, не має міцних соціальних зв`язків , раніше судимий, у тому числі за аналогічні кримінальні правопорушення та умисні корисливі злочини, не одружений та дітей на утриманні не має. На даний час усі докази у кримінальному провадженні не досліджені.

Наведені обставини, які встановлені та доведені під час судового провадження , які обґрунтовували та обґрунтовують продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 не змінилися, доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого постійного місця проживання , належної процесуальної поведінки обвинуваченого, наявність у останнього низки захворювань не спростовують їх.

Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання обвинуваченого , тяжкість висунутого обвинувачення, відсутність у обвинуваченого офіційних та законних доходів, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вищезазначені обставини на переконання суду є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду не гарантує запобігання цим ризикам.

Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Враховуючи наявність вищезазначених ризиків, беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Оскільки злочин у якому органами досудового розслідування висунуто обвинувачення ОСОБА_7 вчинений із застосуванням насильства, суд , відповідно до положень ст. 183 ч.4 п.1 КПК України , не вважає за необхідне визначати у даному кримінальному провадженні заставу, при розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання заявлені захисником ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 про застосування відносно останнього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає не підлягають задоволенню з підстав наведених вище .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд ,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 18.02.2023 року включно дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_4 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : Андрій МАЛТИЗ