ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/256/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 01 серпня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Зобов`язано ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В задоволенні позову прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» про стягнення із ОСОБА_7 витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_11 , потерпілого від злочину, на суму 22936,80 грн. відмовлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 та його представника адвоката ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 58600 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот) грн.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 05 травня 2020 року.

Питання щодо речових доказів та стягнення витрат за проведення дактилоскопічної експертизи вирішено.

Згідно вироку, в обвинуваченого ОСОБА_7 15 квітня 2020 року, близько 23:30 год., який перебував у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 , під час суперечки, яка переросла у конфлікт, виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жителю АДРЕСА_3 .

В подальшому, 15 квітня 2020 року, близько 23:30 год. ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , перебуваючи у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи протиправно, цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в присутності сторонніх осіб, які в цей момент знаходилися поряд і спостерігали за його діями, наніс ножем, який завжди носить із собою у кишені штанів, один удар в область задньої поверхні грудей зліва, один удар у задню поверхню грудей справа, один удар у ліву сідницю та два удари у ліве стегно ОСОБА_12 , в результаті чого, останній втратив рівновагу та впав на підлогу.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 та нанесених ножових поранень потерпілому ОСОБА_12 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення задньої поверхні грудей зліва з проникненням по ходу раневого каналу в черевну порожнину та пошкодженням легені, купола діафрагми і капсули (зовнішньої оболонки) селезінки, що супроводжувалось розвитком гемогіневмотораксу (накопичення крові та повітря в плевральній порожнині та належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відповідно до п.п.2.1.2,2.1.3 й/, к/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995); поранення м`яких тканин задньої поверхні грудей справа з поверхневим пошкодженням 10-горебра («рана-10 ребра (пересічено ножем поверхньому краю)»), що не проникало в грудну порожнини і за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я, належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості II. II. 2.2.1, 2.2.2 цих «Правил»; «колото-різана» рана лівої сідниці та дві «колото-різані" рани лівого стегна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (н. 2.3.3. вказаних «Правил»).

У зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Тернопільського міськрайонного суду від 01 серпня 2022 року скасувати в частині вирішення цивільного позову про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в частині цивільного позову про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свої вимоги мотивує тим, що при вирішенні цивільного позову суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, який перешкодив прийняттю законного об`єктивного рішення. Так, суд визнав доведеною вину обвинуваченого у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, але через наявність описки у написанні прізвища потерпілого ( ОСОБА_11 замість ОСОБА_12 ) в довідці КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги №1208 від 15.07.2020 року про вартість стаціонарного лікування потерпілого відмовив у стягненні відшкодування завданої шкоди. Також вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду цивільний позов прокурора визнавав повністю і згідно квитанції №52 від 26.10.2021 року відшкодував частково шкоду в сумі 5000 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку обвинуваченого та його захисника, представника потерпілого, які заперечили проти доводів прокурора і просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено і кваліфікація його дій та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині вирок суду перевірці в ході апеляційного розгляду не підлягає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо неправильного вирішення цивільного позову і відмові у стягненні з обвинуваченого ОСОБА_7 за витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_12 від злочину, колегія приходить до переконання про їх обґрунтованість.

Згідно вироку суд першої інстанції визнав доведеним, що потерпілому ОСОБА_12 , 1986р.н., було спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

проникаючого поранення задньої поверхні грудей зліва з проникненням по ходу раневого каналу в черевну порожнину та пошкодженням легені, купола діафрагми і капсули (зовнішньої оболонки) селезінки, що супроводжувалось розвитком гемогіневмотораксу (накопичення крові та повітря в плевральній порожнині та належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відповідно до п. п. 2.1.2, 2.1.3 й/,к/ "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995);

поранення м`яких тканин задньої поверхні грудей справа з поверхневим пошкодженням 10-го ребра ("рана-10 ребра (пересічено ножем по верхньому краю)"), що не проникало в грудну порожнини і за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я, належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості 11. п. 2.2.1, 2.2.2 цих "Правил"; "колото-різана" рана лівої сідниці та дві "колото-різані" рани лівого стегна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (п.2.3.3. вказаних "Правил"), внаслідок вчиненого ОСОБА_7 злочину.

Частиною другою ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно вироку, суд першої інстанції при ухваленні вироку відмовив у стягненні витрат на лікування потерпілого ОСОБА_12 на тій підставі, що у довідці КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги №1208 від 15.07.2020 року, вказано про те, що на стаціонарному лікуванні 1986 р.н. з 16 по 28 квітня 2020 року перебував ОСОБА_11 (а.к.п. 239).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що внаслідок заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_12 перебував на стаціонарному лікуванні.

Дана обставина підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2243 про те, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 поступив на лікування в Тернопільську міську комунальну лікарню швидкої допомоги 16.04.2020 року, а виписаний був 28.04.2020 року. Лікування проводилось у тому числі з приводу проникаючого торако-абдомінального поранення зліва, пневмотораксу, поранення правої половини грудної клітки, колото-різаних ран лівого стегна, множинних забоїв м`яких тканин обличчя та голови (а.к.п. 42)

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що в довідці КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги №1208 від 15.07.2020 року допущено описку в зазначені прізвища потерпілого, оскільки всі інші відомості (ім`я та по батькові, дата народження, період лікування і опис тілесних ушкоджень) вказують, що ця довідка містить інформацію про вартість лікування саме тієї особи, яка є потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині встановлення обставин, що мають значення для вирішення цивільного позову прокурора не відповідають фактичним обставинам цього кримінального провадження, а тому оскаржений вирок в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим, постановити своє рішення щодо цивільного позову прокурора апеляційний суд не може, оскільки в цьому позові не обґрунтовано наявність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Згідно з приписами ч. 3 ст. 23 згаданого Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Оскільки «інтереси держави» є поняттям оціночним, прокурор у кожному окремому випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту.

Зазначених положень прокурор не дотримався, а суд першої інстанції наведені обставини залишив без належної уваги, що перешкоджає апеляційному суду вирішити цивільний позов по суті за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене і практику Касаційного кримінального суду, викладену в постановах від 22 грудня 2021 року у справі №458/1036/16-к, від 11 вересня 2019 року у справі №397/533/18, від 28 вересня 2022 року у справі №607/16590/20, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову прокурора необхідно скасувати з призначенням розгляду провадження в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 01 серпня 2022 року відносно ОСОБА_7 у частині цивільного позову прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину скасувати та призначити новий судовий розгляд цього позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті цей вирок залишити без змін.

Головуючий

Судді