28.03.2023 Єдиний унікальний номер 205/2773/18
1-кп/205/369/23
Провадження №1кп/205/369/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, об`єднані кримінальні провадження, які зареєстровані в ЄРДР за №0000102 від 25 березня 2018 року та за №0000068 від 03 березня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, раніше засудженого: 04.03.2019 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2-185 ч.1, 185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 24 березня 2018 року, близько 19 години 50 хвилин, знаходився на 12-й залізничній колії західної горловини ст.Діївка РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», яка розташована в адміністративно-територіальних межах Новокодацького району м.Дніпро, де побачив на вказаній залізничній колії вагон №55590145 за відправкою №47227772 ст.Діївка-ст.Нікополь РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з вантажем вугілля «горішок коксовий», який належить ПрАТ «ЄВРАЗ ДМЗ», після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день, тобто 24 березня 2018 року, близько 20 години, знаходячись у зазначеному вище місці, реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вагону №55590145 та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, заліз на нього та за допомогою принесеної з собою лопати наповнив два раніше заготовлені мішки вугіллям «горішок коксовий», які скинув на землю, після чого один мішок взяв у руки та відніс його на відстань приблизно 100 м. від вагону до залишеної там саморобної тачки і повернувся до зазначеного вище вагона, де взяв другий мішок та хотів віднести його від вагону, таким чином намагався викрасти два мішка вугілля «горішок коксовий», вагою 52 кг., на суму 323 грн.96 коп., яке належить ПрАТ « ЄВРАЗ ДМЗ», однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежать від його волі, оскільки був зупинений співробітниками воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_4 , 02 березня 2020 року, близько 11 години, прибув на ст.Діївка РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», яка розташована по вул.Весняна 99а, в м.Дніпро, де побачив на 4-й залізничній колії, під складом вантажних вагонів, гальмові башмаки, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, підійшов до складу вантажних вагонів та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, шляхом вільного доступу викрав два гальмові башмаки, на суму 750 грн., які поклав у принесений із собою мішок, після чого з місця злочину зник, завдавши структурному підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» майнову шкоду на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і пояснив суду, що він дійсно, при зазначених в обвинувальних актах обставинах, 24 березня 2018 року, перебуваючи на ст.Діївка РФ "Придніпровська залізниця», намагався викрасти два мішка з вугіллям, загальною вагою 52 кг. на суму 323,96 грн., однак був затриманий працівниками воєнізованої охорони, а 02 березня 2020 року, перебуваючи на тій же станції, він викрав з-під вагонів два гальмових башмаки на суму 750 грн., після чого з місця злочину зник, завдавши структурному підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» майнову шкоду на зазначену суму.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ст.15 ч.2-185 ч.1 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, характеризується позитивно, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2019 року був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та засуджений, з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.02.2022 року, якою вирок приведено у відповідність до Закону, до 4 років обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік та вчинив нові кримінальні правопорушення, одне з яких до ухвалення вироку, а друге в період іспитового строку, встановленого вироком суду, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання як за правилами ст.70 КК України, так і за правилами ст.71 КК України.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 572 грн. та 628,04 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2-185 ч.1, 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.15 ч.2-185 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання призначеного покарання покаранням у виді чотирьох років обмеження волі, призначеним за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2019 року, призначити покарання у виді обмеження волі строком на чотири роки.

- за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутого строку покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2019 року у виді одного місяця обмеження волі, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на чотири роки та один місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту прибуття до установи виконання покарань.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

- судової товарознавчої експертизи № 11/12.1/313 від 16 квітня 2018 року в розмірі 572 гривні;

- судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/187 від 18 лютого 2020 року в розмірі 628 гривень 04 копійки.

Речові докази по справі:

- два мішки вугілля «горіх коксовий», вагою 52 кг залити у ПрАТ «ЄВРАЗ ДМЗ»;

- лопату, яка зберігається в камері зберігання ДРУП (ДВП) ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

- тачку «Кравчучку» - залишити у ОСОБА_4 ;

- два гальмівних башмака №028 та №049 залишити у складача поїздів залізничної ст.Діївка РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1