Справа № 383/341/23
Номер провадження 1-кп/383/140/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Бобринець Кіровоградської області, в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000082 від 09.02.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Снігурівка Миколаївської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , безробітної, раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно проінформованою та розуміючи факт захоплення м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області збройними силами РФ, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Миколаївська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, діючи умисно та в інтересах і на користь російської федерації, добровільно займаючи, у період з серпня по листопад 2022 року (точного періоду органом досудового розслідування не встановлено, одна не раніше ніж з 24.08.2022 року та не довше ніж до 10.11.2022 року), посаду у незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією держави-агресора на тимчасово окупованій території м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області - «головного спеціаліста відділу соціального забезпечення військово-цивільної адміністрації Снігурівського району Херсонської області», здійснювала наступні функції, а саме:

- прийом документів для призначення і виплат соціальної допомоги, пенсій, інших грошових виплат;

- перевірка правильності заповнення заяви, оформлення та повноти документів, що підтверджують право заявника на відповідний вид соціальної допомоги;

- надання громадянам у межах своїх повноважень, практичної, методичної та консультаційної допомогу у вирішенні питань щодо соціального захисту;

- формування справ та ведення обліку громадян, які мають право на відповідний вид соціальної допомоги;

- видача отримувачам соціальної допомоги відповідних документів (розрахункових ордерів) для отримання таких виплат відповідно до поданих заяв.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 111-1 КК України.

Вказані обставини не осопорюються учасниками судового провадження.

ОСОБА_3 подала заяву від 20.02.2023 року щодо визнання обвинуваченої винуватості за ч.2 ст.111-1 КК України та згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_3 , її згода зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згода на розгляд обвинувального акту за її відсутності підтверджена також захисником адвокатом ОСОБА_4 ..

У кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 111-1 КК України, потерпілі відсутні.

Суд, враховуючи вказану заяву, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали згідно ст.ст. 381, 382 КПК України вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку за ч.2 ст.111-1 КК України знайшла своє підтвердження, тому суд кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або фінансово-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 111-1 КК України, суд враховує вимоги ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставини справи, які пом`якшують покарання обвинуваченої щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Також, суд враховує данні про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, тимчасово безробітна, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, та враховуючи особу обвинуваченої, суд вважає можливим застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_3 основне покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк десять років без конфіскації майна, в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України, що є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.

Прийшовши до висновку про можливість не визначати додаткове факультативне покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне покарання, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк десять років без конфіскації майна.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги з урахуванням вимог, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1