Єдиний унікальний номер 448/1452/22
Провадження № 1-кп/448/279/22
В И Р О К
Іменем України

29.11.2022 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000795 від 05.10.2022р. про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боляновичі Мостиського району Львівської області; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, будучи особою раніше неодноразово притягнутим, згідно постанов Мостиського районного суду Львівської області від 17.05.2022р., 10.08.2022р. та 23.08.2022р. до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, щодо своєї дружини, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 05.05.2022р. близько 18.00 год., знаходячись за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини - ОСОБА_5 , під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, словесно погрожував фізичною розправою, ображав та чіплявся, тобто вчинив відносно неї дії психологічного характеру, які завдали шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_5 .

Окрім цього, ОСОБА_3 , повторно, 19.07.2022р. близько 13.00 год., знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини - ОСОБА_5 , під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, словесно погрожував фізичною розправою, тобто вчинив відносно неї дії психологічного характеру, які завдали шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_5 .

Він же, ОСОБА_3 23.07.2022р. близько 19.00 год., повторно, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини - ОСОБА_5 домашнє насильство, під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, словесно погрожував фізичною розправою, ображав та чіплявся, тобто вчинив відносно неї дії психологічного характеру, які завдали шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_3 , 03.08.2022р. близько 14.00 год., повторно, знаходячись за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини - ОСОБА_5 , під час якого виражався в її адресу нецензурними словами та погрожував фізичною розправою словесно, внаслідок чого завдав шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої систематичні протиправні дії, незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 , 01.10.2022 близько 18.00 год, знаходячись на пасовиську навпроти господарства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини - ОСОБА_5 домашнє насильство, під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, шарпав її за одяг та словесно погрожував фізичною розправою, тобто вчинив відносно неї дії психологічного характеру, чим завдав психологічних страждань ОСОБА_5 та призвів до погіршення якості її життя.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо дружини, що призвело до психологічних страждань.

29.11.2022 року між потерпілою ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з другої сторони укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Згідно з умовами угоди про примирення потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, останній визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, а потерпіла ОСОБА_5 прийняла вибачення.

Із угоди також вбачається, що на час укладення такої потерпіла ОСОБА_5 немає жодних претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 .

Також вказаною угодою сторони узгодили покарання за ст.126-1 КК України у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт. Окрім цього, з угоди вбачається, що потерпіла та обвинувачений були ознайомлені з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими ст.473 КПК України, а також з наслідками невиконання угоди, передбаченими ст.476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні ствердила, що до обвинуваченого ОСОБА_3 немає жодних претензій ні морального, ні майнового характеру. Просить затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе затвердити угоду про примирення від 29.11.2022 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Частиною 3 ст.469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України, є нетяжким злочином. Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення нетяжкого злочину такий визнав беззастережно.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про примирення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Також судом перевірено угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації, узгодженої міри покарання.

Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що угоду про примирення, укладену 29 листопада 2022 р. між потерпілою ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з другої сторони, слід затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази, а саме: постанови Мостиського районного суду Львівської області від 17.05.2022р.,10.08.2022р., 23.08.2022р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП, котрі зберігаються при матеріалах кримінального провадження, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 374, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 29.11.2022 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Речові докази, а саме: постанови Мостиського районного суду Львівської області від 17.05.2022р., 10.08.2022р., 23.08.2022р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, котрі зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000795.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1