Справа № 346/1829/23
Провадження № 1-кс/346/205/23
УХВАЛА

про повернення скарги

10 квітня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

дослідивши матеріали скарги представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в:

10.04.2023 р. представник заявника ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області зі скаргою на постанову заступника начальника начальника СВ відділення поліції №1 (м.Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківської області майора поліції ОСОБА_4 від 04.11.2022 про закриття кримінального провадження №0000895, внесеного до ЄРДР 12.07.2022, відкрите за статтею ст.190 ч. 2 КК України.

В обґрунтування скарги представник заявника ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 заначив, що оскаржувана постанова обґрунтована відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України так як між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, що оскаржувана постанова винесена після допиту ОСОБА_5 , який повідомив, що у м. Снятин Коломийського району проживав його добрий знайомий ОСОБА_6 , з яким вони товаришували протягом тривалого часу, підтримували добрі відносини та являлися кумами один одному. За час знайомства між ними виникли довірливі відносини. Влітку 2021 року до ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_6 з проханням позичити йому певну суму грошей. ОСОБА_6 розповів, що він разом із своїм родичем ОСОБА_7 та другом останнього - ОСОБА_8 мають на меті за привабливу ціну придбати декілька автомобілів із США, переправити їх до Європи, в подальшому пригнати на територію України та розмитнити, а вже після цього продати за хорошу ціну і таким чином отримати хороший заробіток. Зі слів ОСОБА_6 , на той час він не мав значних грошових збережень, які вони планували витратити, а тому вирішив звернутися до ОСОБА_5 з проханням позичити грошей. ОСОБА_6 пообіцяв ОСОБА_5 повернути позичену суму грошей до кінця 2021 року, а після реалізації придбаних ними автомобілів - передати винагороду . Оскільки причин сумніватися у словах ОСОБА_6 у ОСОБА_5 не було, то він передав ОСОБА_6 суму грошей, про які він просив. 24.02.2022 розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на території України, розпочалися бойові дії, а тому боргове зобов`язання ОСОБА_6 відійшло на інший план, ОСОБА_5 вже не наполягав на негайному поверненні грошових коштів, проте при розмовах нагадував йому про це. На початку березня 2022 року до ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 , та розповів, що з початком війни з росією ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перегнали свої автомобілі з м. Миколаїв до м. Київ, щоб запобігти їх втраті, а згодом перегнали їх до м. Вінниця. У зв`язку з тим, що із початком війни продаж автомобілів різко впав і продати їх стало важче, ОСОБА_6 запропонував забрати один із автомобілів, які знаходилися у м. Вінниця в якості застави, так як зберігати їх на території Івано-Франківської області є значно безпечнішим, ніж на території Вінницької. На таку пропозицію ОСОБА_6 . ОСОБА_5 погодився і через деякий час вони вдвох поїхали в м. Вінниця, звідки ОСОБА_5 пригнав автомобіль марки «Форд», ОСОБА_9 пригнав автомобіль марки «Міні Купер», а ОСОБА_6 повернувся своїм автомобілем. Після того як вони приїхали у м. Снятин Коломийського району, то автомобіль марки «Форд» залишили у гаражі в господарстві ОСОБА_6 , а автомобіль марки «Міні Купер» ОСОБА_6 віддав ОСОБА_5 . Було узгоджено те, що цей автомобіль буде зберігатися у ОСОБА_5 і буде гарантією того, що ОСОБА_6 віддасть йому позичені гроші. У травні 2022 року ОСОБА_5 дізнався про те, що ОСОБА_6 з сім`єю виїхав за межі України, він декілька разів говорив з ОСОБА_6 і той від своїх зобов`язань не відмовлявся та підтверджував правомочність ОСОБА_5 на зберігання автомобіля марки «Міні Купер», проте в липні 2022 року в м. Снятин Коломийського району приїхав ОСОБА_10 , який почав вимагати у ОСОБА_5 повернення автомобіля марки «Міні Купер», оскільки він є його власником згідно свідоцтва про реєстрацію. Після чого ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_6 , розказав йому про це та спитав як має діяти, адже цей автомобіль він залишив як заставу за позичені гроші. ОСОБА_6 повідомив, що зателефонує до свого родича ОСОБА_11 , з ним все обговорить, а потім передзвонить ОСОБА_5 і про все розкаже. Через деякий час ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_5 та сказав, що із ОСОБА_12 все вирішив і автомобіль залишається у нього, тоді теща ОСОБА_6 передала свідоцтво про реєстрацію автомобіля ОСОБА_5 і він поїхав додому, вважаючи, що все вирішено.

У підтвердження своїх слів ОСОБА_5 надав світлокопію розписки ОСОБА_6 про зобов`язання повернути грошові кошти. На думку слідства, зазначені вище обставини повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні матеріалами. Тобто, під час досудового слідства була проведена одна слідча дія - допитано в якості свідка особа, по відношенню до якої було написана заява про вчинення кримінального правопорушення. Інших доказів, в матеріалах справи не має . Слідчим, не надано оцінки світлокопії розписки, оригінал якої не було досліджено, не з`ясовано, хто саме її надавав, не допитано ОСОБА_11 , щодо фактів викладених в поясненнях ОСОБА_5 , не з`ясовано, яким чином навіть при існуванні договірних правовідношень між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , це стосується особистої приватної власності ОСОБА_2 . Жодних вказівок щодо передачі належного транспортного засобу ОСОБА_13 , ОСОБА_2 не надавав. Зберігати автомобіль повинен був ОСОБА_14 . Таким чином, не було допитано в якості свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_2 як власника транспортного засобу, хоча були для того всі підстави.

Крім того, досудовим слідством не проводились одночасні допити осіб, свідчення яких необхідно було отримати для з`ясування обставин, та які не узгоджуються одинз одним, а саме: необхідно провести одночасний допит в порядку ч. 9 ст. 224 КПК України.

Вважає, що досудовим слідством не проведені всі можливі слідчі дії та не назначені усі необхідні експертні дослідження (почеркознавча та фізико хімічна експертиза розписки), внаслідок чого висновок що відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України є передчасним.

Оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження від 04.11.2022 р. ОСОБА_2 тримав після адвокатського запиту від 16.03.2023 р. до начальника Коломийського РВ поліції ВП №1 (м. Снятин.) від листоноши - 05.04.2023р.,тому останній день подачі скарги спливає 17.04.2023 року. Просить поновити строк на оскарження постанови заступника начальника начальникаСВ відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківської області майором поліції ОСОБА_16 від 04.11.2022 про закриття кримінального провадження №0000895 внесеного до ЄРДР 12.07.2022.

Оцінюючи викладене, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді. Кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 32 КПК України). Отже, в разі встановлення слідчим суддею, що скарга подана не в межах територіальної юрисдикції суду, де знаходиться орган досудового розслідування, слідчий суддя постановляє ухвалу про повернення скарги.

Вирішуючи питання про підсудність даної скарги, слідчий суддя звертає увагу, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини поняття «суд, встановлений законом» стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Частиною 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Кримінальне процесуальне законодавство не містить прямої норми щодо територіальної підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування. Поряд із цим, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК країни у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Так, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, змагальність та диспозитивність сторін, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, розумність строків тощо (ст. 7 КПК України).

Згідно з системним аналізом змісту п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 132, ч. 2 ст. 234, ст. ст. 303-306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, рішення, дія або бездіяльність посадової особи якого оскаржується.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; ґ) органів Державної кримінально-виконавчої служби України; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним із проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Тобто чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Статтею 1 КПК передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Зі змісту скарги та оскаржуваної постанови поданих слідчому судді вбачається, що органом досудового розслідування - СВ відділенням поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківської області проводилось досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000895 12.07.2022 застаттею ст.190 ч. 2 КК України.

Досудовий контроль за проведенням досудового розслідування здійснюється Снятинським районним судом Івано-Франківської області, тому доходжу висновку, що скаргу на дії посадових осіб в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000895 від 12.07.2022 слід подавати до Снятинського районного суду Івано-Франківської області як суду територіальна юрисдикція якого безпосередньо розповсюджується на діяльність органу досудового розслідування - відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківської області

Таким чином, скаргу представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 як непідсудну Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області необхідно повернути. У даному випадку представник заявника вправі оскаржити рішення, дії та бездіяльність органу досудового розслідування до належного суду - Снятинського районного суду Івано-Франківської області.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 304, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову заступника начальника начальника СВ відділення поліції №1 (м.Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківської області майора поліції ОСОБА_4 від 04.11.2022 про закриття кримінального провадження №0000895 внесеного до ЄРДР 12.07.2022 за статтею ст.190 ч. 2 КК України, повернути для подання до Снятинського районного суду Івано-Франківської області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5(п`яти)днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1