Справа № 953/7645/22
н/п 1-в/953/40/23
"05" січня 2023 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_3 про усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, ухваленого щодо засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Південне Харківського району Харківської області, громадянина України, раніше судимого:
1) 12.07.2019 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
2) 04.10.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
3) 19.02.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 шести місяців позбавлення волі;
4) 21.09.2022 Харківським апеляційним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,
26 грудня 2022 року виконуючий обов`язки начальника державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_5 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із поданням про усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, ухваленого щодо засудженого ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Холодногріська виправна колонія (№18)» за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, яким останнього визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік ухвалено виконувати самостійно. Зазначає, що під час виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року стало відомо про те, що вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року скасований вироком Харківського апеляційного суду м. Харкова. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено останньому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за вказаним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого райсуду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року у виді 09 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік ухвалено виконувати самостійно. Разом з тим вироком Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасований та ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком з покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання за вказаним вироком приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. З огляду на викладене представник установи виконання покараньпросить суд на підставі п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України усунути протиріччя, що виникли при виконанні вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, ухваленого щодо засудженого ОСОБА_4 , враховуючи вирок Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року, яким визначений порядок виконання вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року.
Представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив вирішити питання щодо усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, ухваленого щодо засудженого ОСОБА_4 , на розсуд суду.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали клопотання вважає його таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Статтею 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після ви-конання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, йо-го захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 рокуза ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК Українидо 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік ухвалено виконувати самостійно. Вказаний вирок набрав законної сили 23 березня 2020 року та звернений до виконання.
Згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК україни до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого райсуду м.Харкова від 04 жовтня 2019 року у виді 09 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік - виконувати самостійно.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання врахував також вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року, яким визначено вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік виконувати самостійно
Разом з тим вироком Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_4 у частині призначеного покарання скасованийта ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком з покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
Отже покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2019 року, вже зараховане при призначенні покарання за вироком Харківського апеляційного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року, який постановлений після ухвалення вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року.
Крім того, пленум Верховного суду України у пункті 4 Постанови № 11 від 21.12.90 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» роз`яснив, що суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.
Так, до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться: про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання; про усунення суперечностей і неточностей при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого; про звільнення з-під варти особи, засудженої до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, якщо підсудний був під вартою, і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу; про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо вони не були скасовані судом при ухваленні виправдувального вироку, тощо.
Наведений перелік питань про будь-які сумніви і суперечності, недоліки, допущені судом при ухваленні вироків, а також питань, що виникають в процесі виконання вироків, які належить вирішувати суду під час виконання вироків, не є вичерпним.
Разом з тим питання про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, ухваленого щодо засудженого ОСОБА_4 , яке просить вирішити представник установи виконання покарань, є втручанням у зміст документу, що змінює саме по собі суть вироку.
Аналізуючи доводи подання, суд дійшов висновку, що судовий розгляд вказаного питання, не передбачений положеннями ст. 537, 539 КПК України, а тому у суду відсутні встановлені кримінальним процесуальним законом підстави для усунення вказаних протиріч.
З огляду на викладене, подання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_3 про усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, ухваленого щодо засудженого ОСОБА_4 , не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У задоволенні подання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_3 про усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, ухваленого щодо засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1