Справа № 461/1205/23
Провадження № 1-кс/461/1071/23
У Х В А Л А
22.03.2023 року м. Львів
В судовому засіданні захисник ОСОБА_17 вимоги скарги підтримали, з мотивів, викладених у такій. Вважає, що Твердження підозри ОСОБА_6 не ґрунтуються на письмових матеріалах кримінального провадження, не знаходять свого підтвердження доводи про створення групи та розроблення плану, відсутні докази набуття підозрюваним знарядь злочину і їх передачі виконавцям, не обґрунтовується і не підтверджується теза про наявність умислу на заподіяння конкретним потерпілим тілесних ушкоджень та умислу на пошкодження майна салону, в підозрі відсутнє доведення наявності у ОСОБА_6 мотиву та мети злочину, а в матеріалах розслідування відповідно відсутні докази що вказували б на їх наявність. Просить скаргу задовольнити.
Прокурор проти вимог скарги заперечив, вважає, що підозрюваний оскаржує підозру по суті, та просить слідчого суддю досліджувати докази у справі, що суперечить нормам КПК України, оскільки надавати оцінку зібраним доказам має лише суд при розгляді справи по суті, та це не входить до компетенції слідчого судді. Зважаючи на це просить у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.
Заслухавши пояснення підозрюваного, захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчим суддею встановлено, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.
Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Системний аналіз положень ст.ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.
Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді - судді суду першої інстанції, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Зокрема, під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів та здійснення судового контролю в порядку ст.206 КПК України та ст. 303 КПК України.
Аналіз змісту ст. 368 КПК України, вказує на те, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його в вчиненні, перевірка обсягу підозри вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:
1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;
2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст.87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.
Слідчий суддя приходить до висновку, що необґрунтованим є посилання сторони захисту на відсутність доказів у повідомленні про підозру, оскільки повідомлення є конкретизованим, визначено об`єкт, суб`єкт, об`єктивну, суб`єктивну сторону правопорушення, містить фактичні обставини, що мають значення для кримінального провадження тапідлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Крім цього, вирішення питання про достатність доказів вини особи є компетенцією суду та може бути підставою для постановлення виправдувального вироку.
З урахуванням викладеного, відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства,підставами для скасування повідомлення про підозру можуть бути процесуальні порушення допущені під час її складання (формулювання) та вручення. Слідчий суддя позбавлений повноважень вдаватися до оцінки правильності кваліфікації дій підозрюваної особи або формулювання фабули підозри. Судом не встановлено під час розгляду скарги порушень допущених під час складання та вручення повідомлення про підозру.
Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.276-278, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду на протязі п`яти діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 23.03.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1