Cправа № 127/6204/23
Провадження № 1-кс/127/2499/23
У Х В А Л А

Іменем України

08 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серебринець, Могилів-Подільського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_7 06.03.2023 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000165 від 08.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.02.2023 о 16 годині 50 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автопоїздом у складі автомобіля «Renault T 440», державний номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись 279 км автодороги М21 сполученням «м. Житомир м. Могилів-Подільський» в напрямку м. Житомир, на об`їзній дорозі м. Калинівки Вінницької області, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , яка під час навчання із практичного керування разом із інструктором ОСОБА_10 , рухалася у попутному напрямку по переду, не врахував швидкості руху транспортного засобу, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в момент виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди інструктор ОСОБА_10 загинула на місці події, а водій ОСОБА_9 від отриманих травм померла у лікарні Вінницької міської клінічної лікарні ШМД.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 23.02.2023 № 13 ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми рани волосяної частини голови, крововиливів в м' які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку, поширеного субарахноїдального крововиливу, крововиливу в шлуночки мозку; закритої хребетно-спинномозкової травми (перелому хребта в грудному відділі на рівні між 5 та 6 грудними хребцями з повним розривом спинного мозку); закритої тупої травми грудної клітки крововиливу в м`які тканини грудей у вигляді геморагічного просякання, забою легень; закритої тупої травми живота (розривів тканини та капсули правої долі печінки, розриву селезінки, крововиливів в зв`язковий апарат печінки та селезінки); термічних опіків полум`ям 3 Б-4 ст 80% голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Опікові рани у ОСОБА_10 утворились незадовго до смерті від дії термічного фактору (полум`ям). Смерть ОСОБА_10 настала від сполучної травми тіла. Сполучна травма тіла у ОСОБА_10 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження і стоїть в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_10 етилового спирту та його ізомерів не виявлено, що свідчить про її тверезий стан на час настання смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 21.02.2023 № 129 ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння з переходом на основу черепа та кістки лицевого скелету, забою головного мозку важкого ступеню, субдуральної гематоми справа, травматичного субарахноїдального крововиливу, забійної рани голови, вентиляційно-асоціативної двобічної нижньочасткової пневмонії, распіраторний дистрес синдром, набряку та дислокації головного мозку, набряку легень, гострої серцево-судинної та гострої дихальної недостатності. Сполучна травма тіла у ОСОБА_9 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та стоїть в причинному зв`язку з настанням смерті. Між смертю ОСОБА_9 та сполучною травмою тіла є причинний зв`язок.

Згідно висновку експертів від 16.02.2023 № 334 та № 335, при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_9 наявність спиртів наркотичних речовин не виявлено.

Згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу від 21.02.2023 № СЕ-19/102-23/3242-ІТ, у вузлах та агрегатах рульового керування, робочої гальмівної системи автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 , наявних несправностей, які б могли виникнути та впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу від 20.02.2023 № СЕ-19/102-23/3162-ІТ, у вузлах та агрегатах рульового керування, робочої гальмівної системи автомобіля «Renault T 440», державний номерний знак НОМЕР_1 , наявних несправностей, які б могли виникнути та впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Згідно висновку авто-технічної транспортно-трасологічної експертизи від 17.02.2023 № СЕ-19/102-23/3247-ІТ, в заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 (інструктора ОСОБА_10 ) з технічної точки зору невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху не вбачається. В заданій дорожній обстановці, дії водія автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440», державний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху. Зіткнення автомобіля «Daewoo Lanos» та автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», відбулось на ділянці дороги сполученням «м. Житомир м. Могилів-Подільський», на об`їзній дорозі м. Калинівки Вінницької області, в межах правої смуги руху в напрямку до м. Житомир, перед початком подряпин асфальтного покриття. Кут розміщення подовжніх осей автомобіля «Renault T 440» та автомобіля «Daewoo Lanos» в момент первинного контакту складав близько 00. На момент первинного контакту автопоїзд в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L» та автомобіль «Daewoo Lanos» розташовувались в межах проїзної частині автодороги м. Житомир м. Могилів-Подільський на правій смузі руху в напрямку до м. Житомир. В ситуації, яка склалася, водій автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L» ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» шляхом термінового гальмування із зниженням швидкості руху автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L» до швидкості автомобіля «Daewoo Lanos», тобто шляхом виконання п. 12.3 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, можливість попередження зіткнення з автопоїздом в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», від дій водія автомобіля «Daewoo Lanos», ОСОБА_9 (інструктора ОСОБА_10 ), з технічної точки зору не залежала. В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_9 (інструктора ОСОБА_10 ) не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В заданій дорожній обстановці, в діях водія автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440», із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

-п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

-п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Порушення ОСОБА_4 вимог п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди настанням смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 25.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 08.02.2023;

-висновками судово-медичної експертизи від 23.02.2023 № 13 та від 21.02.2023 № 129; висновками експертиз технічних станів транспортних засобів від 21.02.2023 № СЕ-19/102-23/3242-ІТ та від 20.02.2023 № СЕ-19/102-23/3162-ІТ; висновком авто технічної транспортно-трасологічної експертизи від 17.02.2023 № СЕ-19/102-23/3247-ІТ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 11.02.2023;

-показами свідка ОСОБА_4 ;

-речовими доказами, вилученими під час огляду місця ДТП;

-іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що зумовлює необхідність обрання йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з тим, що висновки експертів мають ключове доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на експертів у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинуло двоє осіб, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_4 злочину, тяжкість покарання, а також наявність перелічених вище ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави. При цьому, прокурор зазначила, що підозрюваний в силу статті 89 КК України раніше не судимий, однак 1987 році останній притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин та відбував реально покарання в установі виконання покарань, а тому існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в письмових запереченнях та в судовому засіданні заперечували, щодо поданого клопотання, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000165 від 08.02.2023, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисників, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.02.2023 о 16 годині 50 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автопоїздом у складі автомобіля «Renault T 440», державний номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись 279 км автодороги М21 сполученням «м. Житомир м. Могилів-Подільський» в напрямку м. Житомир, на об`їзній дорозі м. Калинівки Вінницької області, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , яка під час навчання із практичного керування разом із інструктором ОСОБА_10 , рухалася у попутному напрямку по переду, не врахував швидкості руху транспортного засобу, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в момент виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди інструктор ОСОБА_10 загинула на місці події, а водій ОСОБА_9 від отриманих травм померла у лікарні Вінницької міської клінічної лікарні ШМД.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 23.02.2023 № 13 ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми рани волосяної частини голови, крововиливів в м' які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку, поширеного субарахноїдального крововиливу, крововиливу в шлуночки мозку; закритої хребетно-спинномозкової травми (перелому хребта в грудному відділі на рівні між 5 та 6 грудними хребцями з повним розривом спинного мозку); закритої тупої травми грудної клітки крововиливу в м`які тканини грудей у вигляді геморагічного просякання, забою легень; закритої тупої травми живота (розривів тканини та капсули правої долі печінки, розриву селезінки, крововиливів в зв`язковий апарат печінки та селезінки); термічних опіків полум`ям 3 Б-4 ст 80% голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Опікові рани у ОСОБА_10 утворились незадовго до смерті від дії термічного фактору (полум`ям). Смерть ОСОБА_10 настала від сполучної травми тіла. Сполучна травма тіла у ОСОБА_10 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження і стоїть в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_10 етилового спирту та його ізомерів не виявлено, що свідчить про її тверезий стан на час настання смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 21.02.2023 № 129 ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння з переходом на основу черепа та кістки лицевого скелету, забою головного мозку важкого ступеню, субдуральної гематоми справа, травматичного субарахноїдального крововиливу, забійної рани голови, вентиляційно-асоціативної двобічної нижньочасткової пневмонії, распіраторний дистрес синдром, набряку та дислокації головного мозку, набряку легень, гострої серцево-судинної та гострої дихальної недостатності. Сполучна травма тіла у ОСОБА_9 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та стоїть в причинному зв`язку з настанням смерті. Між смертю ОСОБА_9 та сполучною травмою тіла є причинний зв`язок.

Згідно висновку експертів від 16.02.2023 № 334 та № 335, при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_9 наявність спиртів наркотичних речовин не виявлено.

Згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу від 21.02.2023 № СЕ-19/102-23/3242-ІТ, у вузлах та агрегатах рульового керування, робочої гальмівної системи автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 , наявних несправностей, які б могли виникнути та впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу від 20.02.2023 № СЕ-19/102-23/3162-ІТ, у вузлах та агрегатах рульового керування, робочої гальмівної системи автомобіля «Renault T 440», державний номерний знак НОМЕР_1 , наявних несправностей, які б могли виникнути та впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Згідно висновку авто-технічної транспортно-трасологічної експертизи від 17.02.2023 № СЕ-19/102-23/3247-ІТ, в заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 (інструктора ОСОБА_10 ) з технічної точки зору невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху не вбачається. В заданій дорожній обстановці, дії водія автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440», державний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху. Зіткнення автомобіля «Daewoo Lanos» та автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», відбулось на ділянці дороги сполученням «м. Житомир м. Могилів-Подільський», на об`їзній дорозі м. Калинівки Вінницької області, в межах правої смуги руху в напрямку до м. Житомир, перед початком подряпин асфальтного покриття. Кут розміщення подовжніх осей автомобіля «Renault T 440» та автомобіля «Daewoo Lanos» в момент первинного контакту складав близько 00. На момент первинного контакту автопоїзд в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L» та автомобіль «Daewoo Lanos» розташовувались в межах проїзної частині автодороги м. Житомир м. Могилів-Подільський на правій смузі руху в напрямку до м. Житомир. В ситуації, яка склалася, водій автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L» ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» шляхом термінового гальмування із зниженням швидкості руху автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L» до швидкості автомобіля «Daewoo Lanos», тобто шляхом виконання п. 12.3 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, можливість попередження зіткнення з автопоїздом в складі автомобіля «Renault T 440» із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», від дій водія автомобіля «Daewoo Lanos», ОСОБА_9 (інструктора ОСОБА_10 ), з технічної точки зору не залежала. В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_9 (інструктора ОСОБА_10 ) не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В заданій дорожній обстановці, в діях водія автопоїзда в складі автомобіля «Renault T 440», із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

-п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

-п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Порушення ОСОБА_4 вимог п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди настанням смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

25.02.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000165; протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 08.02.2023; протоколу допиту свідка від 08.02.2023; протоколу проведення слідчого експерименту від 11.02.2023; висновків експертів №129 від 21.02.2023, №13 від 23.02.2023; №СЕ-19/102-23/3242-ІТ, №СЕ-19/102-23/3162-ІТ, №СЕ-19/102-23/3247-ІТ; повідомлення про підозру від 25.02.2023; інших матеріалів кримінального правопорушення та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, в силу ст. 89 КК України раніше несудимий.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, попереднє його притягнення до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що, як слідує з вимоги про судимість підозрюваний ОСОБА_4 15.10.1986 засуджувався Могилів-Подільським районним судом Вінницької області за вчинення аналогічного кримінального правопорушення до 8 років позбавлення волі, та реально відбував покарання в установі виконання покарань.

Враховуючи викладене, знаючи міру покарання за вчинене підозрюваним ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, а тому ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду достатньо високий.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання ж підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_4 має місце реєстрації та постійне місце проживання, одружений, має позитивну характеристику, не спростовує наявності ризиків, зазначених слідчим у клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, розуміючи, що наслідком вчиненного ОСОБА_4 кримінального правопорушення є загибель двох осіб, однак беручи до уваги обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, а також враховуючи позицію прокурора, який просив визначити підозрюваному заставу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107 360,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 квітня 2023 року (включно).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 25 квітня 2023 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360,00 грн. (сто сім тисяч триста шістдесят гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1. прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2. не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Організацію затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складання протоколу затримання покласти на старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя