Єдиний унікальний номер справи 320/2375/18
Номер провадження 1-і/333/51/22
У Х В А Л А
Іменем України

23 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя в складі: суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя в режимі відеоконференції клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 12.01.2018 року

стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, який має спеціальну середню освіту, розлучений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :
11 листопада 2022 року до Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000157 від 12.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000157 від 12.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2022 року ОСОБА_4 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25.11.2022.

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування даного запобіжного заходу та його продовження, а саме залишаються актуальними ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

З наведених підстав прокурор просить продовжити ОСОБА_4 строк запобіжного заходу ще на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та зазначила, що продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 вказане клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні. Також зазначив, що апеляційним судом вже двічі перевірялися ухвали суддів про продовження терміну тримання під вартою відносно обвинуваченого і в обох випадках апеляційний суд доходив висновку про обґрунтованість такого продовження.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання не визнав, просив змінити його на більш м`який запобіжний захід, суду пояснив, що готовий понести покарання, в м. Запоріжжя йому є де проживати та працювати.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечував, вказавши, що його підзахисний майже п`ять років утримується під вартою, дії, які йому інкримінуються, й, відповідно, вину у їх вчиненні, визнає, не погоджується тільки з кваліфікацією, на теперішній час кримінальне провадження взагалі не розглядається, тобто порушується право обвинуваченого на справедливий суд та розумність строків розгляду справи. Просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який або надати можливість звільнення обвинуваченого під заставу.

Вивчивши клопотання прокурора, вислухавши пояснення учасників провадження, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України, відносно нього обрано запобіжний захід у виді тримання від вартою, строк якого закінчується 25.11.2022 р.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, судом встановлено, що заявлені ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких є особливо тяжкі, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.
Крім того, встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного щомісячного джерела доходу, розлучений. Вказані обставини свідчать про відсутність соціальних чинників стримуючого характеру. ОСОБА_4 не має місця можливого проживання на підконтрольній території України, доказів зворотнього стороною захисту суду не надано.
Наведені обставини у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватись від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, зазначені ризики посилюються ще й тим, що в разі не продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може виїхати на непідконтрольну територію України та перебувати за місцем реєстрації.
Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурор довела обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_4 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, включаючи можливість внесення застави, не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.
Отже, суд вважає, що продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
На підстав викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, що виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.
Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, надані матеріали провадження не містять, в судовому засіданні не зазначалися.
Сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.
Керуючись ст. 177-178, 183, 199, 331 КПК України, суд

У х в а л и в:
Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 12.01.2018 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України - задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», продовжити до 22 січня 2023 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору і направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя ОСОБА_1