Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

9 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0006190 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.7, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.121, ч.2 ст.127, ч.2 ст.162, ч.3 ст.186, ч.1 ст.353, ч.2 ст.296, ч.4 ст.296 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.7, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.127, ч.2 ст.162, ч.3 ст.186, ч.2 ст.296, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.7, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.121, ч.2 ст.127, ч.2 ст.162, ч.3 ст.186, ч.1 ст.353, ч.2 ст.296, ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.12.2022 за клопотанням прокурора обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 24.02.2023 включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою скасувати і постановити нову ухвалу, якою змінити його підзахисному запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник не погоджується з висновками суду про те, що передбачені ст.177 КПК України ризики не змінилися і що дані про особу обвинуваченого не зменшують їх існування, та вважає, що наразі відсутні підстави для тривалого тримання ОСОБА_7 під вартою. Стверджуючи про невідповідність ухвали вимогам ст.196 КПК України, наголошує на відсутності доказів реальної можливості ОСОБА_7 , який з 29.09.2020 тримається під вартою, переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків і потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) органи державної влади повинні надати реальні докази існування таких ризиків (справа "Ігнатов проти України"); підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами (справа "Клішин проти України"); небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням низки інших фактів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (справа "W. проти Швейцарії"); після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, до того ж, такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (справа "Єлоєв проти України").

Звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Києві, є громадянином України, не судимий, має родину, а саме, батька, матір, сестру, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. Обвинувачений навчається у вищому навчальному закладі, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, є приватним підприємцем і має постійний дохід. Ці обставини та стан здоров`я ОСОБА_7 , який страждає на кардіологічні захворювання і потребує лікування в умовах спеціалізованого кардіологічного стаціонару, що унеможливлює подальше перебування під вартою в умовах слідчого ізолятора, не були враховані судом.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України, які враховувалися під час обрання та при продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, і не встановив підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 та ч.7 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд врахував дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Між тим, ці дані не спростовують правильність висновків про існування ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кількох кримінальних правопорушень, у тому числі тяжких та особливо тяжких, із застосуванням насильства, які являють собою підвищену суспільну небезпеку, і він обізнаний у тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні цих кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що санкцією ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Крім того, всі потерпілі та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитані, у зв`язку з чим існує велика ймовірність, що обвинувачений може чинити тиск з метою зміни ними показань або відмови давати показання.

Тому суд правильно вказав, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, і це узгоджується з практикою ЄСПЛ у справі "Харченко проти України".

Доводи про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявність постійного місця проживання, батьків та сестри, не дають підстав вважати, що це може слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки. До того ж, суд слушно звернув увагу, що наразі триває воєнний стан і працівники правоохоронних органів, які контролюють поведінку осіб, що перебувають під домашнім арештом, залучені для оборони держави.

Що стосується тверджень захисника про погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 , то матеріали судового провадження таких даних не містять, як і відомостей про неможливість надати необхідне лікування відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012, яким передбачено порядок лікування особи, узятої під варту, у разі відсутності можливості надати таку допомогу в медичній частині СІЗО.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3