УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022 Справа №607/16778/22

Номер провадження: 1-кс/607/5382/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_9, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_10, адвоката ОСОБА_11, прокурора ОСОБА_12, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_13, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 із неповернення майна - грошових коштів, вилученого під час обшуку в рамках кримінального провадження № 0001107 від 10 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_13, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на бездіяльність прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 із неповернення майна - грошових коштів, вилученого під час обшуку в рамках кримінального провадження № 0001107 від 10 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Подана скарга обґрунтована тим, ОСОБА_1 є співвласником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , в якій вона постійно проживає. 10 липня 2022 року СУ ГУНП в Тернопільській області відкрито кримінальне провадження № 0001107 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2022 року у справі № 607/13898/22 (провадження № 1-кс/607/4431/2022) клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14, погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_20 про надання дозволу на проведення обшуку задоволено: надано дозвіл стороні обвинувачення на проведення обшуку за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у квартирі АДРЕСА_1 (а також допоміжних до цієї квартири приміщеннях), яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 1/4 частині, з метою відшукування та вилучення: грошових коштів, які здобуті злочинним шляхом, наркотичних засобів, психотропних речовин, наклейок (стікерів) із рекламними написами інтернет-магазину з продажу наркотичних засобів, психотропних речовин; комп`ютерної техніки шляхом копіювання інформації або вилучення носія інформації лише у разі неможливості здійснити її копіювання; мобільних телефонів та упаковок від них, планшетів та оптичних носіїв інформації банківських карток, сім карток операторів стільникового зв`язку, упакувань від сім-карток стільникового зв`язку, ваг, упакувань у вигляді пакетів на застібку, липких стрічок різних кольорів, магнітів, блокнотів, записників, записок, упаковок, квитанцій про оплату та накладних із TOB «Нова пошта».

25 жовтня 2022 року старшим слідчим СУ ГУІПІ в Тернопільській області майором поліції ОСОБА_15 в ході обшуку житла, проведеного в присутності ОСОБА_3 (чоловік), з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено грошові кошти у наступних сумах: 3360,00 дол. США, 1000,00 Євро та 10 500 грн. Однак в ході обшуку старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області вилучено доходи ОСОБА_1 , а саме грошові кошти у розмірі 3360,00 дол. США, 1000,00 Євро та 10 500 грн. При цьому слідчим не з`ясовувалася належність на праві власності вилучених коштів; не досліджувалося і джерело походження коштів, які вилучалися. Так, квартира, в якій проводився 25 жовтня 2022 року обшук належить на праві власності чотирьом особам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , а тому знайдені грошові кошти є об`єктом права власності останньої.

16 листопада 2022 року було подано клопотання прокурору Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_16 щодо повернення незаконно вилученого під час обшуку майна, однак 21 листопада 2022 року отримана постанови про відмову в задоволенні клопотання та роз`яснено право на оскарження дій в судовому порядку. Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2022 року чітко вказано, що предметом вилучення є саме грошові кошти, які здобуті злочинним шляхом. Однак щодо вилучених в ході обшуку грошових коштів не встановлювалася безпосередня належність до доходів, отриманих злочинним шляхом, вони просто вилучалися як такі, що знайдені в житлі підозрюваного, незважаючи на наявність в квартирі інших співмешканців. Додатково адвокат просив звернути увагу, що жодній особі не повідомлено про підозру, шкоду не спричинено, арешт на вилучені кошти не накладався, ОСОБА_1 немає жодного відношення до правопорушення.

З огляду на вказане, представник заявника, адвокат ОСОБА_13 просив слідчого суддю: 1) визнати протиправною бездіяльність прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 із неповернення ОСОБА_1 тимчасово вилученого майна під час обшуку в рамках кримінального провадження № 0001107, а саме грошових коштів в розмірі 3360,00 дол. США, 1000,00 Євро та 10 500 грн;

2) зобов`язати прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 або старшого слідчого СУ ГУНГІ в Тернопільській області ОСОБА_17 негайно повернути ОСОБА_1 вилучені під час обшуку в рамках кримінального провадження № 0001107, грошові кошти в розмірі 3360,00 дол. США, 1000,00 Євро та 10 500 грн.

Представник заявника, адвокат ОСОБА_13 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задоволити з підстав, у ній наведених. Просив приєднати до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та довідку про її доходи, із якою вбачається, що ОСОБА_1 працює пекарем у ФОП ОСОБА_8 та за період жовтня 2020 року - вересня 2022 року отримала заробітну плату у розмірі 147 229,61 грн.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_18 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки органом досудового розслідування ще не встановлено походження коштів. Вказані у скарзі грошові кошти не є тимчасово вилученим майном, оскільки вони відшукувалися та вилучалися на підставі ухвали слідчого судді,

арешт на них не накладався. На даний час ці кошти передані у АТ КБ «Приватбанк» для зберігання. Буде проведено допит осіб для встановлення даних про рух вказаних грошових коштів і вирішено питання щодо їх подальшої долі.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши зміст скарги, дослідивши долучені до неї документи, слідчий суддя дійшла наступних висновків.

Частиною 3 ст. 8 Конституції України гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Із змісту Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 слідує, що саме невиконання процесуального обов`язку щодо негайного повернення майна особі й зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001107 від 10 липня 2021 рокуза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307КК України.

25 жовтня 2022 року проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, зокрема у сумах: 2 260 доларів США, 1 000 доларів США, 1 000 Євро та 10 500 грн.

Обшук проведений на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2022 року № 607/13898/22, якою надано дозвіл, крім іншого, й на відшукання та вилучення у вказаній квартирі грошових коштів, які здобуті злочинним шляхом.

16 листопада 2022 року адвокат ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 із клопотанням, у якому просив повернути вказані грошові кошти.

Постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 від 17 листопада 2022 року у задоволенні такого клопотання відмовлено з посиланням на те, що на даний час достовірно не встановлено походження вилучених коштів та осіб, яким вони належать.

Так, ч. 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України регламентовано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку.

Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасово вилученого майна. Так, таке майна повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; та у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, якою передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено та у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 173 КПК України - коли ухвала про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше 72 годин з дня надходження до суд у клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Виходячи з наведених обставин, зазначені вище грошові кошти не є тимчасово вилученим майном, що виключає оскарження їх неповернення у порядку ст. 303 КПК України.

У той же час, встановлюючи у особи наявність підстав для звернення із даною скаргою слідчий суддя виходить з того, що власником тимчасово вилученого майна може бути фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на нього, що підтверджується відповідними документами, зокрема може підтвердити його походження та підстави перебування за адресою проведення обшуку відповідно до чинного законодавства, при цьому слід враховувати, що власником визнається особа, якій, окрім права користування майном, належить також право володіння та розпорядження останнім у межах, визначених законом.

Представником заявниці вказано, що ОСОБА_1 є співвласником квартири, в якій проводився обшук, а тому знайдені грошові кошти є об`єктом права власності останньої. Ним подано слідчому судді копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та довідку про її доходи, із якої вбачається, що ОСОБА_1 за період жовтня 2020 року - вересня 2022 року отримала заробітну плату у розмірі 147 229,61 грн. Однак ці документи не можуть однозначно довести те, що грошові кошти, вилучені під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , можуть належати ОСОБА_1 .

При матеріалах скарги відсутня інформація, що заявниця є співвласником квартири за вже вказаною адресою, як і відомості про те, що інші співвласники зазначеного житла не заявляють вимог про повернення вищевказаних грошових коштів, а отриманий ОСОБА_1 дохід не є співрозмірним із сумами грошових коштів, які були вилучені під час обшуку.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшла до висновку, про необґрунтованість поданої скарги на бездіяльність прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 із неповернення майна - грошових коштів, вилученого під час обшуку в рамках кримінального провадження № 0001107 від 10 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, оскільки заявницею та її представником не доведено належним чином, що грошові кошти належать саме їй.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 із неповернення майна - грошових коштів, вилученого під час обшуку в рамках кримінального провадження № 0001107 від 10 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_13, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 із неповернення майна - грошових коштів, вилученого під час обшуку в рамках кримінального провадження № 0001107 від 10 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 30 листопада 2022 року о 13 год. 45 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області ОСОБА_19