Дата документу 09.03.2023
Справа № 334/377/23
Провадження № 1-кп/334/372/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

який обвинувачується за ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2022 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем свого мешкання, перебуваючи у стані неосудності, не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи змоги керувати ними та не передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, за допомогою кухонного ножа наніс останньому не менше двох ударів в область правого плеча, чим спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення правого плеча та відкритого перелому правої плечової кістки, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В ході досудового слідства також встановлено, що ОСОБА_6 з 25.02.2008 по 25.07.2008 року вперше знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні м.Запоріжжя з діагнозом «шизофренія, проста форма з вираженим емоційно-вольовим дефектом, прогредієнтний перебіг». Медико-соціальною експертною комісією встановлена 2 група інвалідності.

У 19.02.2009 році проходив СМЕ при КУ «ОПЛ» ЗОР, за висновком якої ОСОБА_6 , 1983р.н., страждає на хронічне психічне захворювання у формі простої шизофренії з емоційно - вольовим дефектом. В силу чого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (висновки №84). Додатково 11.09.2009 проходив амбулаторну СМЕ при КУ «ОПЛ» ЗОР, за висновком якої « ОСОБА_6 , 1983р,н., страждає на хронічне психічне захворювання у формі простої шизофренії з емоційно-вольовим дефектом. В силу чого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (висновок №529).

За Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2009, визнаний недієздатним та встановлено над ним опіку. З 29.10.2010 по 17.11.2010 знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні м.Запоріжжя вдруге з діагнозом: «Шизофренія, проста форма з вираженим емоційно-вольовим дефектом».

22.11.2022 року ОСОБА_6 було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до висновку проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 55 від 14.12.2022 року, на теперішній час ОСОБА_6 виявляв та виявляє на теперішній час психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром. На час інкримінованої події та на теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні, яке проводилось у режимі відео конференції з НКП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, де на теперішній час перебуває ОСОБА_6 , останній пояснив, що 18 квітня він наніс тяжкі тілесні ушкодження вітчиму. Він наворожив вбити санітарів, які перетворились на його батьків, і пішов на них з ножами. Насправді він не хотів їх вбивати, це все наворожила монетка. ОСОБА_6 поясняв: - «Я думав, що це не мама. Я підкинув 5 разів монетку. 5 разів випав «орел». Я зрозумів, що це треба зробити. Я довго не наважувався, а потім зрозумів, що не можу не зробити. Я погано пам`ятаю, кого вдарив ножем першого. Потім побачив кров, перелякався і втік, 4 дні переховувався, а потім зателефонував мамі, я зрозумів, що Бог хоче цього».

Також, ОСОБА_6 розповів, що на той момент йому вже давно здавалось, що його батьки - це санітари 3 і 4 відділення психіатричної лікарні, які вбили його батьків та перетворились на них, щоб відправити його до інтернату, а квартиру продати. З його слів, він хотів покінчити життя самогубством і «запитав» у монети, чи зробити йому це, та «відповіла» - так; він запитав, чи є інші варіанти, монета «відповіла» - так. Він продовжив ворожити на монеті і наворожив, що санітарів, які перетворились на його батьків, треба вбити, помститись за вбитих батьків.

При цьому, ОСОБА_6 наполягав, щоб його випустили з лікарні та відправили до дому.

Законний представник ОСОБА_6 . ОСОБА_4 пояснила суду, що вперше побачила, що з сином коїться у 2008 році. Регулярно у її супроводі відвідували психіатра амбулаторно (останній візит 15.03.2022), під її контролем приймав підтримуюче лікування (азапін, клопіксол-депо, тизерцин). Не зважаючи на лікування, на прийомах у психіатра розповідав, що «якісь люди на відстані за ним стежать, керують його думками та розумом». Від госпіталізації відмовлявся, хоча вона дуже просила його госпіталізувати.

Зі слів матері, останні два тижні вона почала помічати загострення, оскільки він частіше розмовляв сам із собою, так як, з його слів, чув постійні голоси, виходив на балкон та просто кричав, погано спав по ночах, був не посидючим.

18.04.2022 року, він був дуже неспокійним, весь час ходив на балкон палити, потім побіг на кухню та повернувся до кімнати з двома ножами та кинувся на вітчима, а після вибіг з квартири та його чотири дні шукали.

Просила суд задовольнити клопотання прокурора та застосувати до її сина примусові заходи медичного характеру, оскільки сам він не розуміє, що йому слід бути під наглядом лікарів.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 просила суд відмовити у задоволенні клопотання та надати можливість її підзахисному бути вдома та лікуватися амбулаторно.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що з ОСОБА_6 він вже давно проживає, знає його як хворого на психічне захворювання людину та ніколи з ним не сварився.

18.04.2022 року він сидів на дивані разом з дружиною, коли ОСОБА_6 вибіг з кухні з двома ножами та накинувся на нього. Він зміг зупинити його, але два порання в область правого плеча отримав.

На теперішній час він побоюється за своє життя та життя ОСОБА_4 , оскільки розуміє, що очікувати від хворої людини можна все що завгодно. Просив суд задовольнити клопотання прокурора.

Крім досліджених судом показів, винуватість особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2022 року, від ОСОБА_7 ;

- протоколом оглядом місця події від 18.04.2022 поведеного за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено фрагменти речовини бурого кольору та ножі, яким було спричинено тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 555п від 20.04.2022 року стосовно тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

- висновком судової психіатричної експертизи № 55 від 14.12.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 , 1983р.н., виявляв та виявляє на теперішній час психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Заслухавши в судовому засіданні показання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , його законного представника та захисника, а також покази потерпілого, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

В ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню було встановлено, що відповідно до висновку стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи від 14.12.2022 № 55, проведеної у вказаному кримінальному провадженню, ОСОБА_6 виявляв та виявляє на теперішній час психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдальної форми, безперервного перебігу, маячного розладу, тому останній не усвідомлював та на теперішній час не може усвідомлювати свої дії, та керувати ними, у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним спостереженням до виходу з хворобливого стану з подальшим поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань.

У відповідності до абзацу 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й вмотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.

У відповідності до ч.2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності злочини; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

У відповідності до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб ( частина 1 статті 94 КК України суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

У відповідності до вимог ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє хронічний психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Вказане хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_6 можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_6 також не може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування примусового заходу медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільне небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, суд приходить висновку, що відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ч.2 ст. 292, ст.ст. 369-372, 503 - 513 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84, до виходу з хворобливого стану з подальшим поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань.

Речові докази: майку білого кольору нашаруванням РБК, 2 рушника з нашаруванням РБК, марлеві тампони зі слідами нашарування РБК, 4 ножі, змиви з нашаруванням РБК знищити.

Копію ухвали направити до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (м. Запоріжжя, вул..Оріхівське шосе, 10-а) для відома та виконання.

Копію ухвали направити до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84 - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1