Справа № 585/733/22
Номер провадження 1-кп/585/233/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

17 листопада 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Ромни кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000433 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Овлаші Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 29.05.2001 року Липоводолинським РС Сумської області за ст. ст. 215-3 ч.2, 44, 81 ч.3, 44, 140 ч.2, 206 ч.2, 42 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили 06.06.2001 року; 2) 19.01.2004 року Липоводолинським РС Сумської області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 15, 185 ч. 3, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 01.09.2006 року Липоводолинським РС Сумської області за ст. ст. 345 ч.2, 71 ч.1 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі; 4) 21.06.2010 року Липоводолинським РС Сумської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 5) 08.11.2010 року Липоводолинським РС Сумської області за ст. 125 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень. У зв`язку з переглядом вироку 02.11.2011 року Липоводолинським РС Сумської області штраф замінено на 240 годин громадських робіт; 6) 12.02.2014 року Роменським міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000433 відносно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Ухвалою суду від 30 травня 2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалами суду від 26 липня 2022 року, від 22 вересня 2022 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 днів.

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, оскільки обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Крім того, обвинувачений слідчим оголошувався в розшук, тому розуміючи невідворотність покарання, ОСОБА_5 може переховуватись від суду. ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, має незняту і непогашену в установленому порядку судимість, і перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків та потерпілого з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт з забороною залишати житло в нічний період доби за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування клопотання посилався на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 можливо змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою. Відносно ризику переховуватися від суду вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що можуть підтвердити існування даного ризику. Щодо незаконного впливу на потерпілого, посилання на даний ризик також не знаходить свого підтвердження, оскільки обвинувачений з моменту вчинення інкримінованого йому правопорушення до взяття його під варту не впливав і не намагався вплинути на потерпілого та не вчиняв будь-яких дій, які могли б розцінюватися як вплив на потерпілого, а тому вказаний ризик є лише припущенням. Обвинувачений взятий на диспансерний облік та потребує лікування. За станом свого здоров`я ОСОБА_5 фізично не може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду, впливу на потерпілого чи вчинення правопорушень. Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні відсутні. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, взагалі не можливо, оскільки всі слідчі дії проведено та вручено обвинувальний акт. Крім того за своїм фізичним станом здоров`я обвинувачений не може вчинити ризики, на існування яких посилається сторона обвинувачення, що підтверджується доданою до клопотання довідкою.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника, вважав, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зникли, судове слідство не проведено, не допитані свідки. При цьому немає даних про те, що за станом здоров`я ОСОБА_5 не може перебувати в СІЗО.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора. При цьому пояснив, що на даний час тиск на нього обвинуваченим не здійснювався, але проти зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який заперечував, вважає, що обвинувачений схильний до переховування від суду, оскільки раніше він неодноразово судимий.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотань захисника ОСОБА_6 та прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою суду від 30 травня 2022 року відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалами суду від 26 липня 2022 року, від 22 вересня 2022 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 днів.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора наданими суду матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Станом на 17 листопада 2022 року розгляд кримінального провадження не закінчено з об`єктивних причин.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися судом при застосуванні запобіжного заходу: зміна обставин підозри, зменшення встановлених ризиків.

Існування у кримінальному провадженні передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків були встановлені судом при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи стадію судового розгляду, у якому справа призначена до судового розгляду та питання обґрунтованої підозри вже було предметом розгляду судом під час обрання запобіжного заходу, а тому суд не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що підозра за ч.1 ст. 187 КК України є обґрунтованою у розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України.

Спростовуючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України захисник ОСОБА_6 зазначає про відсутність доказів на обґрунтування вказаного ризику, оскільки тяжкість ймовірного покарання не може бути вирішальним при визначенні того, що особа може переховуватися від суду.

Отже, ризик переховування від правосуддя, суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 і приходить до висновку, що зазначений ризик залишається досить актуальним, при цьому тяжкість ймовірного покарання має свій раціональний зміст, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 1 ст. 187 КК України, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Суд також бере до уваги, що після вчинення злочину ОСОБА_5 органом досудового розслідування оголошувався в розшук.

Суд бере до уваги інформацію, яку наводить сторона захисту, щодо врахування особи обвинуваченого ОСОБА_5 , стану його здоров`я. Так, захисником долучено довідку Сумської медичної частини філії Державної установи «Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Сумській області № 854/СУ-22 від 01.11.2022 року, згідно якої ОСОБА_5 проводилися клінічні та діагностичні заходи. При цьому у вказаній довідці зазначено, що медична допомога в Сумській області ОСОБА_5 надається згідно уніфікованих клінічних протоколів надання медичної допомоги. Покази до термінової госпіталізації в територіальні заклади МОЗ не виявлені. Протипокази до утриманні в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» відсутні.

Таким чином у судовому засіданні не встановлено, що на даний час за станом здоров`я ОСОБА_5 не може перебувати в СІЗО. Також не встановлено, що стан його здоров`я загрожує життю чи створює небезпеку для здоров`я.

Отже, наведені захисником чинники не можуть бути вирішальними, тобто такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, який продовжує існувати.

Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, маючи незняту і непогашену в установленому порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив новий злочин. Крім того, ОСОБА_5 ніде не працює, офіційного заробітку не має.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Щодо доводів сторони обвинувачення про можливий вплив на потерпілого та свідка, зокрема посилання на те, що на даний час обвинувачений та свідки не допитані, отже, перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме можливість здійснювати на них тиск з метою зміни ними своїх показань, суд розцінює їх критично, оскільки вони не підтверджені доказами. При цьому потерпілий ОСОБА_4 під час судового засідання зазначив, що тиск на нього з боку обвинуваченим не здійснювався.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисник ОСОБА_6 фактично посилається на відсутність доказів, які б стверджували наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, сторона захисту не зазначає будь-яких доводів щодо зміни обставин чи існуючих в провадженні ризиків, на підставі яких суд дійшов висновків при розгляді клопотання прокурора, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 13 червня 2022 року ухвалу Роменського міськрайонного суду від 30 травня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишено без змін.

Крім того, відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, оскільки в силу змагальності сторін кримінального провадження, захистом не спростовано тверджень прокурора щодо того, що менш тяжкий запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, на переконання суду, стороною захисту у судовому засіданні не доведено наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За таких обставин тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочину, в якого він обвинувачується, особу ОСОБА_5 , наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави , суд вважає за необхідне відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК покласти на нього такі обов`язки: прибувати до суду та/або прокурора, та/або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду або прокурора; повідомляти слідчого та/або прокурора про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193-195, 198-199, 201, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , відмовити.

Клопотання прокурора Роменської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити запобіжний захід - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Синівка Роменського району (колишнього Липоводолинського району) Сумської області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити з урахуванням ч. 1 ст. 197 КПК України, до 15 січня 2023 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 74430 гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ), без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвалу для виконання направити до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 21 листопада 2022 року об 11 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1