Справа №701/1078/21
Провадження №1-кп/701/63/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Маньківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника потерпілого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000096 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :
24.11.2022 року до Маньківського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000096 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_6 а саме арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді транспортного засобу - САЗ 4509, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 1994 р.в. Ініціатор даного клопотання мотивує свої вимоги тим, що в проваджені Маньківського районного суду Черкаської області перебуває провадження щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 та ч.3 ст. 191 КК України і зазначеним кримінальним правопорушенням Іваньківській сільській раді заподіяно шкоду на суму 39925 грн., тому з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) ініціатор клопотання просить накласти арешт на дане майно.

Прокурор в судовому засіданні підтримав дане клопотання.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення даного клопотання.

Представник потерпілого (цивільного позивача) в судовому засіданні підтримав дане клопотання.

Розглянувши клопотання про арешт майна, заслухавши доводи ініціатора клопотання, думку прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що в проваджені Маньківського районного суду Черкаської області перебуває провадження щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 та ч.3 ст. 191 КК України і зазначеним кримінальним правопорушенням Іваньківській сільській раді заподіяно шкоду на суму 39925 грн., тому з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) ініціатор клопотання просить накласти арешт на дане майно, а саме транспортний засіб - САЗ 4509, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 1994 р.в., який згідно довідки ТСЦ МВС №7142 від 08.07.2021 р. рахується за ОСОБА_6 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна відомості щодо гр. ОСОБА_6 відсутні.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Ч.2 ст. 170 КПК України визначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Ч.8 ст. 170 КПК України вказує на те, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, а ч.10 ст. 170 КПК України визначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкрімінується завдання матеріальної шкоди на суму 39925 грн..

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки ініціатором клопотання належним чином не доведено необхідності накладення арешту на дане майно, а також не доведено наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, а у відповідності до вимог абз.1 ч.1 ст. 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.170-173, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді транспортного засобу - САЗ 4509, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 1994 р.в. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 22.08.2022 р.

Суддя ОСОБА_1