Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/268/23
Провадження № 1-кп/499/41/23
У Х В А Л А

про обрання міри запобіжного заходу

28 березня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю помічника судді ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000839 внесеного до ЄРДР від 05.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Іванівського районного суду Одеської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, оскільки наявні ризики визначені в ст.177 КПК України відносно обвинуваченого, а саме наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків у виді переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисником обвинуваченого було подано до суду клопотання, яке підтримав обвинувачений, про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що наразі відпали всі ризики відносно обвинуваченого, а саме він не має можливості переховуватися від суду, оскільки виїзд наразі з України заборонено, усі потерпілі та свідки були допитані під час досудового слідства, кримінальне провадження наразі закінчено. Також захисник обвинуваченого посилалася на ту обставину, що обвинувачений страждає тяжким хронічним захворюванням, наразі, на підтвердження чого, проводиться відповідна експертиза. За час перебування під вартою ОСОБА_4 двічі знаходився у тяжкому стані і до нього застосовувалася медична допомога, тобто в подальшому його перебування під вартою можуть призвести до летального результату.

У судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою наполягала, проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого щодо обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту заперечувала, оскільки до клопотання не долучено доказів тяжкого стану здоров`я обвинуваченого, звернення його за медичною допомогою, не вказано на який строк необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений у судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді домашнього арешту з підстав, вказаних у клопотанні, додатково обвинувачений відзначив, що не має наміру переховуватися від слідства та суду, він дійсно звертався до медичного пункту в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», однак належної допомоги йому там не надали. Захисник обвинуваченого та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наразі жодні ризики, передбачені КПК України відносно обвинуваченого не існують, кордони України закриті, потерпілі загинули, свідки, на які обвинувачений може здійснити вплив відсутні, наразі підстави, через які сталася ДТП невідомі.

Потерпіла та її представник у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про перенесення розгляду справи, однак додатково повідомили, що не заперечують проти розгляду наявних у справі клопотань що стосуються саме запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, знайшов підстави для задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що наявні ризики, визначенні у ст.177 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки по-перше існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, тобто тяжкого кримінального правопорушення, є реальний ризик того, що залишаючись на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити спроби переховуватись від суду з урахуванням покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, оскільки поведінка останнього під час ДТП (керування транспортним засобом не маючи такого права) свідчить про можливість нехтування обвинуваченим вимог законодавства, тому зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, яка встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (К.-Р. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечепорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п.32 Series А, № 182).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Прітті проти Сполученного Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Однак при цьому суд зветрає увагу на ту обставину, що стороною обвинуваченого не надано доказів існування таких ризиків, як можливість обвинуваченого незаконного впливу на свідків та потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, суду. Враховуючи те, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 . Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, є ризик того, що обвинувачений може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності, крім того, відсутність постійного джерела доходів, у зв`язку із переховуванням від правоохоронних органів, може спонукати обвинуваченого до вчинення інших корисливих кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження, найбільш доцільним буде обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, отже клопотання захисника обвинуваченого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не підлягає задоволенню.

При цьому суд також звертає увагу на ту обставину, що стороною захисту не надано доказів того, що обвинувачений страждає на хронічне захворювання, звертався по медичну допомогу за місцем попереднього ув`язнення, та ту обставину, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може негативно вплинути на його самопочуття.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає підстави для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 176, 177, 178, 314-1, 315, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 27.05.2023 року включно.

Розмір застави не визначати.

Для утримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом семи днів з дня її вручення.

Повний текст ухвали проголошено 30.03.2023 року о 12:00 год.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ