Справа № 761/3332/22
Провадження №1-кп/761/811/2023
В И Р О К

іменем України

18 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши під час підготовчого відкритого судового засідання в місті Києві в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2021 за № 0000359по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісне, Тарутинського району, Одеської області, з середньою освітою, на утриманні одна малолітгня дитина, перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на теперешній час утримується у ДУ «Київській слідчий ізолятор», раніше судимий:

22.09.2009 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі

15.06.2011 Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі

14.04.2015 Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки

14.11.2016 Печерським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 289, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_6 , який утримується у ДУ «Київський слідчий ізолятор» звернувся до ОСОБА_7 з проханням про особистий прийом.

Під час особистого прийому 17.05.2021 ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 надавати щомісячно неправомірну вигоду у розмірі 15 000 грн. за сприяння у поліпшенні умов утримання у ДУ «Київський слідчий ізолятор», а також за надання можливості порушувати правила утримання в установі, користуватись на території установи забороненими предметами, створення умов для передачі спиртних напоїв, а також за не проведення обшуків у камері № 136, в якій утримується ОСОБА_4

ОСОБА_7 , на час вчинення кримінального правопрушення обіймав посаду заступника начальника СІЗО з оперативної роботи - начальника оперативного відділу ДУ «Київський слідчий ізолятор», тобто був службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Відповідно до пункту 2 примітки до статті 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії "Б", судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Згідно з пунктом 1 примітки до статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно- господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. ґ п. 1 ч. 1 ст. З, ст. 22 ЗУ «Про запобігання корупції», забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

У зв`язку із вказаним ОСОБА_7 звернувся до працівників правоохоронних органів із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 24.06.2021 ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 надати неправомірну вигоду у розмірі 20 000 грн. за сприяння у поліпшенні умов утримання у ДУ «Київський слідчий ізолятор», а також за надання можливості порушувати правила утримання в установі, користуватись на території установи забороненими предметами, створення умов для передачі спиртних напоїв, а також за не проведення обшуків у камері №136, в якій утримується ОСОБА_4 .

При цьому ОСОБА_4 повідомив, що зможе передати грошові кошти через іншу особу.

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, пов`язану із наданням неправомірної вигоди ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у невстановлений час та спосіб залучив до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , яка не була обізнана про дійсні наміри ОСОБА_6 .

ОСОБА_8 , не будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_6 , пов`язані із наданням неправомірної вигоди ОСОБА_7 , 27.07.2021 приблизно о 14 години 00 хвилин прибула за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 9 та в ході особистої зустрічі приблизно о 14 годині 30 хвилин передала грошові кошти в сумі 14800 гривень ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 2.5 Посадової інструкції Заступника начальника СІЗО з оперативної роботи - начальника оперативного відділу державної установи «Київський слідчий ізолятор», затвердженої начальником СІЗО - начальником арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» начальник оперативного відділу організовує роботу по проведенню оперативно-профілактичних заходів з особами з числа спецконтингенту, які виношують наміри скоїти протиправні діяння в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі.

Згідно з п. 2.13 вказаної Інструкції начальник оперативного відділу здійснює профілактичні заходи серед особового складу установи щодо недопущення позаслужбових зв`язків, організовує роботу по виконанню вимог антикорупційного законодавства.

ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 неправомірну вигоду за вчинення та невчинення службовою особою дій з використанням службового становища, оскільки такі дії входили до повноважень ОСОБА_7 як заступника начальника СІЗО з оперативної роботи - начальника оперативного відділу ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, а саме надання неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтерасах третьої особи будь - якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Згідно з оголошеною у судовому засіданні угодою про визнання винуватості від 17.04.2023 року, укладеною між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та в перебігу судового провадження, останній повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України в обсязі та за обставин, викладених у обвинувальному акті, що затверджено 25.01.2022 року прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , та добровільно погодився на укладання угоди про визнання винуватості, при цьому узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців, роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Тим самим, на час підготовчого судового провадження, встановлено достатність фактичних даних для визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Дане кримінальне провадження у відповідності до положень ст. 12 КК України класифіковане як тяжкий злочин.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, зауваживши про важливість її укладення, на активне сприяння обвинуваченим у розкритті вчиненого ним злочину.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 також просили суд про затвердження угоди про визнання винуватості, обвинувачений вказав, що ініціатива щодо укладення угоди виходила від нього, йому зрозуміло наслідки її затвердження, його позиція є добровільною.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором у кримінальному провадженні з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, судом під час судового засідання з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє зміст положення п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, обов`язки, які визначені умовами угоди, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження цієї угоди судом.

Також, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторонам угоди, зокрема, відомо та зрозуміло про обмеження їх прав на оскарження вироку у разі її затвердження.

Аналізом сукупності досліджених в судовому засіданні наявних у суду матеріалів кримінального провадження встановлено, що прокурором при вирішенні питання про укладення цієї угоди про визнання винуватості правильно та у відповідності до вимог ст. 470 КПК України враховано наступні обставини: ступінь та характер сприяння обвинуваченого у розслідуванні кримінального провадження щодо нього, обставини та події, які мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню (доказуванню).

Умовами угоди правильно враховано, що ОСОБА_4 щиро розкаюється в скоєному, критично оцінює свою злочинну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання вини, сприяв розкриттю вчиненого ним діяння, надавав сприяння органам досудового розслідування в з`ясуванні обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження.

Крім цього, при укладенні угоди вірно враховано, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, він раніше неодноразово судимий, враховано його вік, сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дітини, а також інші обставини, які його характеризують.

Встановлено обставину, яка, згідно з вимогами ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 а саме: щире каяття, обставину, яка його обтяжує - рецедив злочинів.

Вказані вище обставини, на переконання суду, істотно впливають та вказують на допустимість прийняття позитивного рішення щодо затвердження угоди про визнання винуватості з можливістю при цьому застосування покарання за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, визначеного умовами угоди.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і, що угода відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим вона підлягає затвердженню.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлено.

Запобіжний захід не застосований та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили не вбачається.

Питання щодо речових доказів вирішити з урахуванням положень п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Під час проведення досудового розслідування у справі застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту матеріальних об`єктів, вилучених в ході проведення огляду приміщення громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме грошові кошти у сумі 14 800,00 гривень: 29 купюр номіналом 500 грн. з наступними серійними номерами: ВЖ7366336, ГА3503073, ФЗ2647735, УД6439795, ВД9979770, СЖ0812261, ГТ4556785, УЗ3819552, ФЖ8101700, УИ9807540, ГН3219569, УД7356644, АЖ1813745, ГА3802299, МА8945551, ФГ0286613, УИ7204384, ЦА1265455, ФГ5097724, МБ9763340, ФЗ4989729, ФЖ4632012, АВ6657031, АЕ51114890, УЗ6357517, УГ9957379, СД4974638, АГ5090322, АЖ2280564, одну купюру номіналом 200 грн. з серійним номером ЗВ8405495, одну купюру номіналом 100 грн. з серійним номером МР3925006, арешт накладався з метою його збереження як речового доказу. Відповідно до положень ст. 174 ч. 4 КПК України cуд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Вирішуючи питання про скасування арешту майна, суд насамперед, враховує мету його накладення - збереження речового доказу, у зв`язку із чим, на думку суду арешт необхідно скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 52, 75, 77, 368, 370, 374, 474-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Угоду про визнання винуватості від 17 квітня 2023 року, укладенуу кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2021 року за № 0000359, між прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2021 року на вилучені в ході проведення огляду приміщення громадського харчування «Sinitza», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 9, грошові кошти у сумі 14 800,00 гривень: 29 купюр номіналом 500 грн. з наступними серійними номерами: ВЖ7366336, ГА3503073, ФЗ2647735, УД6439795, ВД9979770, СЖ0812261, ГТ4556785, УЗ3819552, ФЖ8101700, УИ9807540, ГН3219569, УД7356644, АЖ1813745, ГА3802299, МА8945551, ФГ0286613, УИ7204384, ЦА1265455, ФГ5097724, МБ9763340, ФЗ4989729, ФЖ4632012, АВ6657031, АЕ51114890, УЗ6357517, УГ9957379, СД4974638, АГ5090322, АЖ2280564, одну купюру номіналом 200 грн. з серійним номером ЗВ8405495, одну купюру номіналом 100 грн. з серійним номером МР3925006.

Речові докази: грошові кошти у сумі 14 800,00 гривень (29 купюр номіналом 500 грн. з наступними серійними номерами: ВЖ7366336, ГА3503073, ФЗ2647735, УД6439795, ВД9979770, СЖ0812261, ГТ4556785, УЗ3819552, ФЖ8101700, УИ9807540, ГН3219569, УД7356644, АЖ1813745, ГА3802299, МА8945551, ФГ0286613, УИ7204384, ЦА1265455, ФГ5097724, МБ9763340, ФЗ4989729, ФЖ4632012, АВ6657031, АЕ51114890, УЗ6357517, УГ9957379, СД4974638, АГ5090322, АЖ2280564, одну купюру номіналом 200 грн. з серійним номером ЗВ8405495, одну купюру номіналом 100 грн. з серійним номером МР3925006) - конфіскувати в дохід держави.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Головуюча суддя ОСОБА_1