Справа № 305/779/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/329/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.06.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тячів Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, несудимий, засуджений:
- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
На підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 6000 (шість тисяч) грн моральної шкоди.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_6 01.03.2016 близько 16 год, знаходячись на земельній ділянці будинку АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин з ОСОБА_8 , умисно наніс їй один удар правою рукою стиснутою у кулак в область грудей, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудної клітки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 88 від 14.04.2016 потягли за собою розлад здоров`я до 6 днів і згідно п. 2.3.5. наказу № 6 МОЗ України від 17.05.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 01.06.2021 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог, обвинувачений зазначає про незаконність та необґрунтованість вироку щодо нього, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, здобутими та дослідженими під час судового розгляду, а за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в судовому рішення не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. На його думку, все обвинувачення побудоване на суб`єктивних, обвинувальних показаннях потерпілої ОСОБА_8 та єдиного свідка очевидця події ОСОБА_9 . Всі інші докази, на

-2-

які суд послався у вироку, зокрема: протокол проведення слідчого експерименту, фото таблиці до нього та висновок експерта в силу своєї неналежності та недопустимості не являються доказами, так як прямо не доводять його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Суд безпідставно не взяв до уваги, що між ним та потерпілою ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_9 , вже тривалий час існують неприязні стосунки, що підтверджується долученими в ході судового провадження матеріалами та процесуальними документами. Також ставить під сумнів показання свідка ОСОБА_9 , який визнаний беззаперечним очевидцем подій, зважаючи на те, що відстань між земельними ділянками, на одній з яких знаходились ОСОБА_8 та він, і свідок ОСОБА_9 , становить близько 500 метрів, а останній в своїх показаннях зазначив, що знаходився на іншій стороні вулиці і бачив інцидент, хоча останній за віком має поганий зір та користується окулярами, тому не міг чітко бачити з такої відстані. Ці ж обставини підтвердив і статист, який приймав участь у слідчому експерименті та зазначив, що з такої відстані не бачив і не міг бачити, чи була рука обвинуваченого затиснута в кулак, а тільки бачив помах руки, хоча статист вдвічі молодший за свідка ОСОБА_9 . Вказаним обставинам суд першої інстанції жодної оцінки не надав і такі не знайшли своє відображення у вироку суду. Окрім того, судом проігноровано твердження сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_10 був очевидцем подій, про які зазначено у вироку суду, оскільки прийшов на місце події разом з потерпілою, яка є його матір`ю і особисто почав витягувати забиті в землю кілки для огорожі, при цьому вказаний свідок давав різні показання, спочатку повідомив, що бачив удар, а потім вже зазначав, що не бачив, тому ці показання не можна приймати до уваги, оскільки вказана особа є зацікавленою. Крім того, судом не враховано висновок інспектора поліції з приводу того, що потерпіла ОСОБА_8 в ході бесіди з працівниками поліції не заявила їм про спричинення її ним тілесних ушкоджень в область грудної клітини. Потерпіла ОСОБА_8 могла сама нанести собі удар, витягуючи кілки для огорожі й допитаний з цього приводу судово-медичний експерт не заперечував проти такого механізму отримання потерпілою тілесного ушкодження. Жодних тілесних ушкоджень потерплій він не спричиняв, що підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які зазначали, що чули скандал, ініціатором якого виступала ОСОБА_8 , однак вони не бачили, щоб він наносив потерпілій ударів. Звертає увагу на те, що ініціатором конфлікту була потерпіла ОСОБА_8 яка, прийшовши на чужу територію, розпочала сварку та з метою відвести від себе підозру ініціатора конфлікту, звернулась із заявою до поліції про нанесення їй, ним тілесних ушкоджень.

28.11.2022 до початку судового засідання від потерпілої ОСОБА_13 надійшло клопотання, у якому потерпіла просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку з її відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та клопотання потерпілої про відмову від обвинувачення, думку прокурора ОСОБА_5 , яка апеляційну скаргу ОСОБА_6 підтримала частково та не заперечила проти задоволення клопотання потерпілої про відмову від обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а клопотання до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

-3-

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно дост.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Переглядаючи судове рішення в межах поданої апеляційної скарги вбачається, що потерпіла, якій згідно ст. 477 КПК України, належить право підтримання обвинувачення у цьому кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення на власний розсуд, керуючись положеннями ст. 26 КПК України (диспозитивність судового розгляду) та на підставі чинного КПК України, на власний розсуд обирає законний спосіб реалізації своїх прав та виконання обов`язків.
Положеннями ч. 1 ст. 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), за якою ОСОБА_6 визнано винним.
У провадженні апеляційного суду знаходиться кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.06.2021, за яким його визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні було розпочате за заявою потерпілої ОСОБА_13 по факту спричинення їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення відповідно до кримінального процесуального закону, чинного на момент скоєння інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
В ході апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_13 відмовилися від обвинувачення щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, та просила закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, про що подала відповідне клопотання.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.
Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального просутпку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальне провадження щодо нього розпочато на підставі заяви потерпілої ОСОБА_8 , яка відмовилася від підтримання обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, тому вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 - закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
За вказаних обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення.

-4-

Керуючись ст. 284, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.06.2021 щодо ОСОБА_14 скасувати.
Кримінальне провадження 11-кп/4806/329/21 (305/779/16-к) щодо ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284. 417 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді