ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000420 від 01.09.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, не судимого, з вищою освітою, працюючого мотористом СТО «Аргвен Авто», одруженого, який на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , у серпні 2022 році, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, маючи злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово - лікарської комісії, які видаються ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, за допомогою меседжеру «Телеграм» звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи, з якою заздалегідь домовився про виготовлення вказаних документів.

При цьому, ОСОБА_4 , розуміючи, що вказані тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідка військово - лікарської комісії будуть підроблені, реалізуючи свій злочинний намір та за допомогою месенджеру «Телеграм» надав свої персональні дані особи для внесення відомостей у тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово - лікарської комісії, яке в сукупності з іншими документами надає право перетнути державний кордон України у період дії правового режиму воєнного стану.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи реквізитні дані ІНФОРМАЦІЯ_4 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, умисно виготовила підроблені офіційні документи - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідку військово - лікарської комісії № 138/25, вказавши в них завідомо недостовірні відомості про непридатність до проходження військової служби в Збройних силах України, а також посвідчила його печатками ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого 25.08.2022 року близько 17 години 00 хвилин перебуваючи поблизу торгово-розважального центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що по АДРЕСА_3 , передала тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії № 138/25 ОСОБА_4 за що останній заплатив кошти у сумі 3500 доларів США що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 25.08.2022 року становить 127 995,00 грн.

Крім цього, він же, 31.08.2022 о 05 год. 50 хв., під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг» Волинської митниці Держмитслужби, що за адресою: вулиця Левінцова, 60, м. Устилуг Володимирського району Волинської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, будучи особою призовного віку, який не має права перетину державного кордону України у період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р., з наступними змінами, Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р., з метою незаконного перетину державного кордону України, надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії № 138/25 видані на ім`я ОСОБА_4 , які ІНФОРМАЦІЯ_6 не видавалися та не посвідчувалися, чим використав завідомо підроблені документи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечив, пояснив, що на початку війни його дружина разом з дитиною виїхала до Німеччини, через деякий час з`ясувалось, що сину необхідно робити операцію, але потрібні були кошти, які він хотів самостійно привезти дружині. Усвідомлюючи, що не має законного права на перетинання кордону, через соціальну мережу замовив військове посвідчення та медичну довідку, за допомогою яких намагався проїхати на пункті пропуску, але був затриманий працівниками прикордонної служби, які в подальшому викликали працівників поліції. Вказав, що аналогічні пояснення надавав в ході досудового слідства, щиро кається у скоєному, просить суворо не карати. З березня проживає у м.Львів, працює без офіційного працевлаштування на станції технічного обслуговування «VRS stailen», займається ремонтом легкої техніки 95ої механізованої бригади та тероборони.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, з`ясував, чи не має сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оспорювати ці обставини справи та кваліфікацію інкримінованих правопорушень в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у пособництві, тобто наданні засобів, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення іншим співучасникам, у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, а також у використанні завідомо підробленого документу, доказана повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Отже, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, перевиховання та попередження вчиненню нових злочинів.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має вищу освіту, в спеціалізованих установах на обліку не перебуває, зі слів працює без офіційного працевлаштування, та в умовах воєнного стану держави, допомагає військовим, здійснює ремонтні роботи легкої техніки. Має сім`ю, утримує неповнолітню дитину, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, є внутрішньо переміщеною особою. Вину у вчинених злочинах визнавав в ході досудового слідства, на протязі всього розгляду справи, засуджував себе за вчинене діяння, щиро каявся.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої - відсутні.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи».

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, думки сторони публічного обвинувачення, обставин, які пом`якшують покарання винного, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, поведінка після вчинення злочинів, ставлення до скоєного, та відсутність обтяжуючих обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за можливе на підставі ст.69 КК України призначити більш м`яке покарання ОСОБА_4 , ніж покарання передбачене санкцією ч.3 ст.358 КК України, а саме покарання передбачене ст.60 КК України у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання та попередження вчиненню нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.09.2022 року, слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень і призначити йому покарання:

-за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч)гривень;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят)гривень;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням ст.69 КК України, призначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч)гривень.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.09.2022 року - скасувати.

Речові докази:

тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії № 138/25 на ім`я ОСОБА_4 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подано апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, зокрема, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя : ОСОБА_1