Справа № 346/2459/22
Провадження № 1-кп/346/256/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000313, в якому ОСОБА_3 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті КоломияІвано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; освіта середня; не одружений; не працюючий; на утриманні нікого не має; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває; судимостей не має) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_4 , з боку захисту - обвинувачений: ОСОБА_3 , потерпіла: ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

22 травня 2022 року, близько 13 години, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, таємно, знаючи про те, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022, в Україні продовжено воєнний стан, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до під`їзду будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , звідки шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Crossride» моделі «SPIDER 26», який знаходився там під сходовою кліткою на першому поверсі вищевказаного будинку, вартістю 4497 (чотири тисячі чотириста дев`яносто сім) гривень та який є власністю ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_3 , місце вчинення кримінального правопорушення покинув.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_3 ) завдав майнову шкоду в розмірі 4497 (чотири тисячі чотириста дев`яносто сім) гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогочастиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений безпосередньо у судовому засіданні. Вказані в обвинуваченні обставини він не оспорював і просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, як і прокурор, через, що суд на підставі частини 2 статті 349 КПК України, попередньо виконавши всі умови для її застосування, визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин обвинувачення. І тому суд вважає, що діяння, у вчиненні якого ОСОБА_3 звинувачує прокурор, дійсно мало місце.

Також суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що вказане діяння ОСОБА_3 дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України. Суд враховує те, що ОСОБА_3 добровільно і свідомо визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, і суд також вважає саме його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в осудному стані, умисно, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 4 статті 185 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_3 .

Разом з цим суд відзначає, що ОСОБА_3 дійсно щиро розкаявся у вчиненні ним кримінального правопорушення та висловив щирий жаль з приводу скоєного.

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_3 або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання судом не встановлені, а тому він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення за частиною 4 статті 185 КК України.

Суд погоджується із прокурором у тому, що обставинами, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відносяться до обставин, які пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого, що знайшло своє підтвердження прямо у залі суду,на що вказував прокурор. Обставини, що обтяжують покарання, які передбачені статтею 67 КК України, прокурором не встановлені.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 КК (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, суд виходить з наступного:

- санкція частини 4 статті 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_3 у цій справі, зокрема положення статей 1-91 КК України;

- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні обвинувачення), за яких ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 5 статті 12 КК України, є тяжким злочином та кваліфікуються за частиною 4 статті 185 КК України;

- ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Коломия Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; освіта середня; не одружений; не працюючий; на утриманні нікого не має; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває; судимостей не має;

- ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення з прямим умислом, але обставинами, які пом`якшують його покарання є його щире каяття, що знайшло своє підтвердження прямо у залі суду;

- наслідком вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення є порушення права власності потерпілої особи, але викрадене майно було повернуто потерпілій.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити найменш суворий вид покарання, що передбачений частиною 4 статті 185 КК України, тобто позбавлення волі на строк 5 років.

Разом з цим, суд враховує і застосовує положення частини 1 статті 75 КК України за якими, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

І суд відзначає, що він засуджує ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, яке не являється корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. І суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років.

Тож зважаючи на це, а також тяжкість вказаного злочину, особу ОСОБА_3 , характеристика якого наведена вище, визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому злочині та повернення викраденого майна потерпілій (яка до того ж підтвердила, що шкоду їй відшкодовано і вона просить суворо не карати обвинуваченого), суд вважає, що ОСОБА_3 може виправитись без відбування покарання, а тому суду слід звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, але з випробуванням, строк якого, зважаючи на тяжкість злочину, який він вчинив і призначений строк покарання (5 років), слід встановити у 2 роки.

Що стосується іспитового строку, то тут суд виходить із того, що за положеннями частини 4 статті 75 КК України він встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. І оскільки іспитовий строк застосовується при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше 5 років, а суд призначає ОСОБА_3 5 років позбавлення волі, тобто максимально допустимий строк покарання при якому може застосовуватись іспитовий строк, але оскільки шкода потерпілій відшкодована, і вона просила суворо обвинуваченого не карати, його слід встановити строк іспитового строку тривалістю2 роки, як і просив прокурор.

Разом з цим, на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України, оскільки підстави застосувати інші обов`язки, передбачені цією статтею, не встановлені.

Тому призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням від його відбування, але з випробуванням, строк якого встановлюється судом у 2 роки, на думку суду, буде відповідати як меті призначення судом покарання, так і принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів.

А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Сторона обвинувачення підтвердила доказами (а.с.63 матеріалів кримінального провадження), що держава Україна понесла витрати на залучення експертів, на загальну суму 600 гривень 67 копійок, а тому із ОСОБА_3 слід стягнути вказані витрати.

Щодо речових доказів і документів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід залишити велосипед марки «Crossride» моделі «SPIDER 26» потерпілій, яка є його власником, а диск із відеозаписом події - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення інших питань, передбачених статтею 368 КПК України, відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,318-371,373-377,392-395,532 КПК України суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням. Встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, який обчислюється з дня проголошення вироку, та покласти на нього такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи місце роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 600 (шістсот) гривень 67 (шістдесят сім) копійок на користь держави Україна, у якості компенсації витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази у вигляді: велосипеду, марки: «Crossride», моделі: «SPIDER 26» - залишити потерпілій: ОСОБА_5 , яка є його власником; диск із відеозаписом події - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківвської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення вироку, оскільки не викликались - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1