Справа № 192/1263/22
Провадження № 1-і/192/13/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 - в режимі відеоконференції, ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

пр. служби у справах дітей - ОСОБА_7 ,

обвинувачених (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Солоне Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000308 від 09.07.2022за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області перебуває дане кримінальне провадження.
Представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції в судове засідання представника не направив, законний представник неповнолітнього обвинуваченого, в судове засідання не з`явилась, про слухання справи були повідомлені належним чином.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на 60 днів, зазначивши, що клопотання ОСОБА_9 вручене не було оскільки він хворів та не був доставлений в минуле судове засідання в якому прокурором було вручене клопотання всім іншим учасникам провадження.

В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів прокурор посилався на те, що з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не змінилися обставини та обстановка, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід, ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та не перестали існувати, так ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину при обтяжуючих обставинах за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 років та з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи факт можливого суворого покарання за вироком суду може переховуватись від суду, ОСОБА_8 може впливати на потерпілих та свідків, оскільки вони ще не допитані, ним може чинитись тиск також з метою зміни своїх свідчень під час розгляду справи судом, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема спілкуватись з особами які за його проханням можуть незаконно впливати на учасників провадження, ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу та щодо нього в суді розглядається інше кримінальне провадження, а застосовані заходи виховного характеру не дали позитивних змін у поведінці обвинуваченого.

В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 на 60 днів посилався на те, що ОСОБА_9 з моменту застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу не змінилися обставини та обстановка, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід, ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та не перестали існувати, так ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину при обтяжуючих обставинах за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років та з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи факт можливого суворого покарання за вироком суду може переховуватись від суду, він міцних соціальних зв`язків не має, непрацездатних батьків чи неповнолітніх дітей не має, у ОСОБА_9 відсутні стримуючі фактори для належної процесуальної поведінки. Вказане свідчить про те, що він може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу, які ще не допитані судом, з метою зміни ними свідчень під час розгляду справи, вільно спілкуючись з іншими особами, які зможуть чинити вплив на учасників провадження, тиснути на учасників провадження, тобто іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Додатково прокурор зазначив, що потерпіла зазначала, що обвинувачений ОСОБА_8 чинив на неї тиск та погрожував.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку прокурора щодо продовження строку тримання під вартою, щодо тиску та погроз зазначила, що ОСОБА_8 спілкувався телефоном з її братом свідком ОСОБА_10 та погрожував про що в неї на телефоні є докази, брат впізнав ОСОБА_8 за голосом та спілкуванню.

Враховуючи, що прокурором не виконані вимоги ч.2 ст. 184 КПК України щодо вручення обвинуваченому ОСОБА_9 клопотання про продовження строку тримання під вартою суд, після оголошення прокурором повного тексту клопотання отриманого захисником обвинуваченого 24.10.2022, до вирішення клопотання по суті, задав запитання ОСОБА_9 щодо надання часу на ознайомлення з даним клопотанням та можливості визначити позицію щодо заявленого прокурором клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_9 вказав, що часу для ознайомлення з клопотанням йому не потрібно, він готовий до розгляду клопотання у даному судовому засіданні та зазначив, що заперечує проти продовження строку тримання під вартою, все усвідомив, тому просив змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 також заперечував проти продовження тримання під вартою ОСОБА_9 , просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що підстав тримати його під вартою немає, він цього не вчиняв, доказів та свідків тому немає, тому просив змінити на домашній арешт запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, вважав, що йому може бути обрано більш м`який запобіжний захід у вигляд цілодобового домашнього арешту за місцем проживання бабусі, яка є його законним представником.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.07.2022 стосовно неповнолітнього ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20:00 год. 05 вересня 2022 року.
Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.07.2022 стосовно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20:00 год. 05 вересня 2022 року.
Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів.
Під час судового розгляду було допитано потерпілу ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 ,
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не з`явились, стороною обвинувачення їх явка забезпечена не була, строк тримання під вартою обвинувачених спливає 03.11.2022 року.
Судом, враховуючи зазначені обвинуваченими обставини щодо поганого зв`язку та бажання особистої участі під час розгляду справи, враховано позицію всіх сторін даного провадження, визначено проводити розгляд справи за участі особистої участі обвинувачених та інших учасників провадження.

Однак, закінчити судовий розгляд до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинувачених неможливо, оскільки слід допитати свідків, дослідити інші докази сторони обвинувачення та сторони захисту.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утриманні особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Неповнолітній ОСОБА_8 та повнолітній ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України - умисному тяжкому тілесному пошкодженні, що спричинило смерть потерпілої, санкція якого передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.

Допит більшості свідків у даному кримінальному провадженні судом ще не проведено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, який просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, суд приходить до висновку про можливість вирішення клопотання прокурора в даному судовому засіданні, враховуючи, що захисником обвинуваченого - ОСОБА_5 клопотання було отримано 24.10.2022 року, будь-яких зауважень щодо розгляду клопотання в даному судовому засіданні ані ОСОБА_9 , ані його захисник ОСОБА_5 не зазначали, чітко та конкретно висловили свою позицію щодо продовження строків тримання під вартою.

Суд вважає продовження існування стосовно ОСОБА_9 ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення що спричинило смерть потерпілої, санкцією ч.2 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, ОСОБА_9 не має офіційного джерела існування, не має постійного місця проживання, тому є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, яких не допитано, та вказані ризики на даний час не зменшились, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В той же час доказів існування ризику щодо можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином суду не надано, як не надано було і слідчому судді при обранні запобіжного заходу.
Посилання обвинуваченого на усвідомлення вчиненого не є достатніми підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи наведені дані про його особу та тяжкість злочину, в якому він обвинувачується.

Розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 суд виходить з такого. Неповнолітній ОСОБА_8 не працює та не навчається, не має визначеного роду занять. Суд враховує, що відносно ОСОБА_8 вже були застосовані примусові заходи виховного характеру за якими він був переданий під нагляд матері, яка є свідком у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 мешкав з бабусею, яка в дане судове засідання не з`явилась, що на думку суду свідчить про те, що вона неспроможна здійснити належний контроль за виконанням онуком процесуальних обов`язків, оскільки належної зацікавленості та участі у справі не виявила.
Враховуючи, зазначені в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_6 обставини щодо погроз неповнолітнім ОСОБА_8 та його поведінку в судовому засіданні, суд вважає, що стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбаченихпунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризики не зменшились та продовжують існувати, ОСОБА_8 може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, яких не допитано, чи потерпілу та застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки та ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час доказів існування ризику щодо можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином суду не надано, як не надано було і слідчому судді при обранні запобіжного заходу.
Щодо посилань ОСОБА_8 щодо того, що доказів його провини немає, він цього не вчиняв, суд зазначає, що судовий розгляд триває, висновки щодо належності та допустимості доказів, правової кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності (недоведеності) його вини суд надасть в нарадчій кімнаті при постановленні вироку.

Із урахуванням всіх цих відомостей, у сукупності з покаранням, яке може загрожувати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вони обвинувачуються, суд дійшов висновку про недостатність застосування до кожного обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, оскількизастосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, тому слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 днів кожному.

При цьому судом враховується що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Бажання сторони захисту ОСОБА_8 та неповнолітній вік обвинуваченого не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи дані про особу обвинуваченого, умови його життя та виховання, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та наявність вказаних ризиків.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченим під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 372, 376, 484 КПК України, суд

постановив:

Відкласти розгляд кримінального провадження на 09 листопада 2022 року на 11 год. для виклику свідків.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 29 грудня 2022 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів по 29 грудня 2022 року включно.
Строк дії даної ухвали в частині продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою - по 29 грудня2022 включно.

В судове засідання повторити виклик учасників судового провадження, повідомити про розгляд справи уповноважений підрозділ органів Національної поліції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення, а обвинуваченими - з дня вручення їм копії ухвали, в інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1