ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/4385/22

Провадження № 1-кп/210/218/23

"01" березня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 листопада 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001512 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 14.11.2022 року в 09 годин 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , в світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем «NISSAN TIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Металургійному районі, м. Кривого Рогу, по сухому асфальтному покриттю проїжджій частині дороги вул. Соборності, з боку вул. Олександра Васякіна, в напрямку пр. Металургів.

Рухаючись по зазначеній проїжджій частині автомобіль «NISSAN TIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого світлофором пішохідного переходу на якому перебувала пішохід ОСОБА_7 , розташованого по вулиці Соборності, позначеному дорожнім знаком 5.35.1 Правил дорожнього руху України, та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху, для руху пішоходів.

У цей же час, попереду автомобіля «NISSAN TIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзну частину вул. Соборності, по ходу руху вказаного автомобіля, по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу, з права на ліво перетинала пішохід ОСОБА_7 , яка рухалась в темпі кроку не змінюючи напрямок та темп свого руху.

Водій ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому вже перебував пішохід ОСОБА_7 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, був непередбачливим, не вибрав в даних дорожніх умовах безпечної швидкості руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований їм автомобіль «NISSAN TIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , щоб надати дорогу пішоходу, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 1.7, 2.3 б), 2.3 д), та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

… д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, по вулиці Соборності, в Металургійному районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_4 , діючи з кримінально протиправною недбалістю, допустив наїзд керованого ним автомобіля «NISSAN TIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу, добре позначеного дорожнім знаком 5.35.1 Правил дорожнього руху України, та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху, для руху пішоходів, в темпі кроку не змінюючи напрямок та темп свого руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , травмована. Відповідно до висновку експерта № 1664 від 29.11.2022 потерпілій ОСОБА_7 , заподіяні наступні тілесні ушкодження: тупа поєднана травма тіла: садна обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, забійна рана верхньої губи, переломи коронок зубів верхньої щелепи; закрита травма грудної клітки - забій обох легень; закритий перелом лівої плечової кістки; перелом поперечного відростку 5 поперекового хребця; переломи обох лобкових кісток, крижі, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допущені водієм ОСОБА_4 , порушення вимог п. 18.1 та Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся та пояснив суду, що 14 листопада 2022 року об 09-30 годин виїхав зі свого дому, під`їхав до перехрестя та відволікся, в цей час сталося зіткнення з пішоходом. Снігу чи дощу не було, покриття дороги було сухе. Місце ДТП не покидав. Шкодує про те, що через неуважність сталося ДТП. Просив не позбавляти його права керування транспортним засобом.

ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, дане клопотання підтримали.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора, також зазначила, що раніше поданий цивільний позов просить залишити без розгляду. Претензій до обвинуваченого не має, просить призначити йому мінімальне покарання.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 підтримав думку потерпілої.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченої, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинений ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який не одружений, дітей на утриманні не має, займається підприємницькою діяльністю, раніше не судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, місце дорожньо-транспортної пригоди не залишив, матеріальну та моральну шкоду потерпілій частково відшкодував, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризувався позитивно, вину визнав.

Відповідно до Договору про добровільне відшкодування шкоди від 06 лютого 2023 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , сторони домовились, що розмір суми відшкодування шкоди, спричиненої ДТП становить 290000,00 грн., яку боржник зобов`язується відшкодувати не пізніше 05.03.2028 року (Т.2 а.с. 37-38).

Згідно досудової доповіді від 10.01.2023 року, складеної відносно ОСОБА_4 , орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (т. 2 А.С.32-33).

Відповідно до витягу з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «Касандра» від 10.01.2023 року рівень вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 розцінюється як НИЗЬКИЙ (т. 2 а.с.34).

Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3582, 14 листопада 2022 року о 14-45 годин ОСОБА_4 не перебував у стані сп`яніння (Т. 1 а.с.73).

Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, суд приходить до висновку, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, що спричинило тяжкі тілесні ушкодженняпотерпілій, матеріальну шкоду потерпілій частково відшкодовував, що свідчить про наявність у нього щирого каяття, потерпіла не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, за вказаних обставин, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.286 України.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання згідно положень ст. 75 КК України, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України також не вбачається.

Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого ОСОБА_4 права керування транспортними засобами та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 зі змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд бере до уваги, що обвинувачений активно сприяв в розкритті злочину,внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, дорожньо-транспортна пригода сталася у світлий час доби на сухому асфальтному покритті, обвинувачений грубо порушив правила дорожнього руху і вчинив наїзд на потерпілого на пішохідному переході. Крім того, суду не надано переконливих доказів, що ОСОБА_4 використовує транспортний засіб для отримання доходу, тому суд приходить до висновку про необхідність застосування до винного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому..

Цивільний позов ОСОБА_7 , за клопотанням потерпілої суд залишає без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової інженерно-транспортної експертизи № сЕ-19/112-22/9735-ІТ від 25.11.2022 року у розмірі 755,12 грн., відповідно до статті 124 КПК слід стягнути з обвинуваченого.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Долю речових доказів суд визначає з урахуванням ст. 100 КПК України.

Захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 15 листопада 2022 року, на автомобіль «NISSAN TIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.07.2008 р, видане ТСЦ 1248, належить ОСОБА_9 , мешкає: АДРЕСА_2 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам - відчуження, розпорядження та користування майном - скасувати.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження - не застосовувались.

Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного призначеного покарання у вигляді позбавлення воліз випробуванням, строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Захід забезпечення кримінального провадження, застосований ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 15 листопада 2022 року (справа № 216/5145/22, пр. 1-кс/216/1929/22), якою накладено арешт на автомобіль «NISSAN TIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.07.2008 р, видане ТСЦ 1248, належить ОСОБА_9 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам - відчуження, розпорядження та користування майном - скасувати.

Речові докази: автомобіль «NISSAN TIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при територіальному відділенні КРУП ГУНП - після набрання вироком законної сили повернути власнику дозволивши відчужувати, розпоряджуватись та користуватись майном на власний розсуд.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України:

- 755,12 гривень (сімсот п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок) - за проведену судову інженерно-транспортну експертизу № СЕ-19/112-22/9735-ІТ від 25.11.2022 року.

Матеріали кримінального провадження № 0001512 від 14 листопада 2022 року, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 210/4385/22, провадження № 1-КП/210/218/23.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1