У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_5 , 1984 року народження, серпня місяця, 23 числа,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.02.2023.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги стан його психічного здоров`я і те, що нього хвора мати. Також апелянт вважає себе невинуватим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України .

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , так як продовжують існувати ризики, стосовно ОСОБА_5 , передбачені ст.177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може ухилитись від суду, продовжити свою злочину діяльність, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, продовження злочинної діяльності. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективний розгляд кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги. Заяву про участь в апеляційному розгляді не подавав.

Прокурор просив провести апеляційний розгляд без його участі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді клопотання.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ухилення від суду, продовження своєї злочинної діяльності, впливу на свідків у даному кримінальному провадженні які на думку прокурора не зменшились та продовжують існувати. Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, які є тяжкими злочинами проти власності, та за вчинення яких передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі. ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності. Обвинувачений ніде не працює, не одружений, неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній, обставини його вчинення, дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість переховуватись від суду, та продовження своєї злочинної діяльності). Також факт того, що на території України введений воєнний стан лише посилює дані ризики.

Є правильними висновки суду першої інстанції, що встановлені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Щодо твердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його невинуватості є передчасними, оскільки на даний час триває судовий розгляд, а доводи стосовно того, чи доведено обвинувачення, на даній стадії судового розгляду не перевіряються.

Враховуючи, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також характеру інкримінованих кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить захисник, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 -Губарєва