Провадження № 1-кп/947/410/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000787 від 13.09.2021 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, із середньою освітою, є інвалідом 2 -ої групи з дитинства, офіційно не працевлаштованого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.04.2021 року Малиновським районним судом міста Одеси за ст. 190 ч.1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2021 року приблизно о 01:10 годині більш точний час встановити не надалось можливим, перебуваючи в автомобілі таксі спільно із ОСОБА_6 та направляючись з будинку №43/3 розташованого по вулиці Ак. Корольова в місті Одеса в бік магазину «АТБ», що розташований напроти буд.№58 по вулиці Ак. Корольова в м. Одеса, побачив що у потерпілої ОСОБА_6 в руці знаходився мобільний телефон марки Samsung Galaxy A 30, блакитного кольору, в чохлі червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння майном останньої, шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , з метою заволодіння вищевказаним майном ОСОБА_6 шляхом обману останньої, попросив ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка, запевнивши ОСОБА_6 , що поверне даний мобільний телефон через декілька хвилин. В подальшому, ОСОБА_6 добровільно передала останньому свій мобільний телефон марки Samsung Galaxy A 30 блакитного кольору, в чохлі червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , вартістю 7 000 гривень.

Однак, по приїзду до магазину «АТБ», що розташований напроти будинку №58 по вулиці Ак. Корольова в м. Одеса, ОСОБА_5 , вийшов з таксі спільно з ОСОБА_6 та направляючись в бік будинку, тримаючи в руках мобільний телефон марки Samsung Galaxy A 30 блакитного кольору, в чохлі червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , що належить гр. ОСОБА_6 почав втікати в зворотному напрямку, на закону вимогу потерпілої зупинитися не відреагував, повернути належне їй майно проігнорував.

Після чого ОСОБА_6 здійснила заходи на його затримання, продовжуючи йому кричати навздогін та перешкоджати шлях, але останній усвідомлюючи, що його дії були поміченими, розуміючи протиправний грабіжницький характер вчинюваного ним вчинку, не відмовився від свого злочинного наміру на викрадення чужого майна продовжуючи втікати з місця вчинення злочину.

13.09.2021 приблизно 01:15 годині ОСОБА_6 переслідуючи ОСОБА_5 наздогнала останнього біля будинку 54 по вулиці Ак. Корольова в місті Одесі та утримувала до приїзду співробітників поліції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 7 000 гривень, отримавши при цьому реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 13.09.2021 року він їхав в таксі разом з потерпілою, у якої попросив мобільний телефон щоб подзвонити, але після зупинки таксі коли вони з нього вийшли, він побіг з телефоном від потерпілої. Потім потерпіла йому кричала зупинитися, але він продовжував бігти, але вона його наздогнала і викликала співробітників поліції. У скоєному щиро кається, він є інвалідом, і у нього тяжке матеріальне становище, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням цивільного позову, матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , яка на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має постійне місце проживання, не працює, є інвалідом 2 - ої групи, стабільного джерела доходу не має, раніше судимий, покарання не відбув, злочин вчинив в період відбуття покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 12.04.2021 року, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст.69, 75, 79 КК України.

Крім того, призначення покарання ОСОБА_5 без застосування вимог ст. 75, 79 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлявся, наявна заяву про розгляд справи за її відсутністю, та відсутністю вимог матеріального та морального характеру.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 12.04.2021 року у вигляді одного місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0000787 від 13.09.2021 року, не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки Samsung Galaxy A 30, вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1