Справа № 159/6683/20 Провадження №11-кп/802/46/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2022 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Брест Брестської області (Республіка Білорусь), українець, громадянин Республіки Білорусь, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працює різноробочим ФГ "Голобська Дарівка", раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України і йому призначено покарання за:

- за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна (додаткове покарання не призначене на підставі ст. 77 КК України).

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна (додаткове покарання не призначене на підставі ст. 77 КК України).

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення за період з 20 листопада 2020 року по 25 листопада 2020 року до строку відбування покарання за даним вироком, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишено попередній заставу.

Вироком вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, у період часу з березня по серпень 2020 року, з корисливих мотивів, з метою отримання кримінальних прибутків, вчиняв всупереч вимогам Законів України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними" від 15 лютого 1995 року, тяжкі злочини, пов`язані із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів.

ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та керуючись прямим умислом, спрямованим на придбання та зберігання з метою збуту та на збут наркотичних засобів, при невстановлених досудовим слідством обставинах, даті та часі, незаконно придбав та, помістивши в пачку з під цигарок "Фест", незаконно зберігав з метою збуту в спеціально підготовленому для цього місці, яке розміщене неподалік магазину "Укроп", що на вул. Володимирська, 65 в м. Ковелі Волинської області наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін у вигляді частини таблетки "Subutex" масою бупренорфіну 0,0036 г, який в подальшому 19 березня 2020 року близько 20 год. 15 хв. збув ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), за що від останнього отримав грошові кошти в сумі 250 грн.

Крім цього ОСОБА_8 повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, при невстановлених досудовим слідством обставинах, даті та часі, незаконно придбав та незаконно зберігав при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін у вигляді таблетки "Subutex" в блістері масою бупренорфіну 0,0079 г з метою його збуту, який у подальшому 5 серпня 2020 року близько 15 год. 20 хв., на території дачного масиву "Дружба", що на вул. Грушевського в м. Ковель Волинської області збув ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), за що від останнього отримав грошові кошти в сумі 600 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор оскаржує вирок через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Зазначає, що застосований захід примусу та форма його реалізації (призначення покарання, звільнення від нього чи від його відбування), повинен найбільше сприяти досягненню передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання виправлення засудженого та попередженню нових злочинів. Вважає, що призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України без конфіскації майна, суд не надав належної оцінки обставинам вчинення злочинів, які відносяться до категорії умисних, тяжких, лише вказав на обставини, що характеризують обвинуваченого в загально-соціальному плані проте, жодним чином істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним. Зазначає, що в ході досудового розслідування обвинувачений розкриттю злочинів не сприяв, джерела придбання ним наркотичного засобу не повідомив. У зв`язку із цим, просить вирок суду щодо ОСОБА_8 від 02 лютого 2022 року скасувати та призначити йому за: ч. 1 ст. 307 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, ч. 2 ст. 307 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначених покарань, визначити ОСОБА_8 остаточне до відбуття покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які відносно її задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу (ч. 1 ст. 307 КК України), а також незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого повторно (ч. 2 ст. 307 КК України).

Доведеність винуватості обвинуваченого та правильність кваліфікації його протиправних дій, ніким із учасників судового провадження не оскаржуються, тому на предмет законності та обґрунтованості не перевіряються і апеляційним судом.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, виходячи з апеляційних доводів прокурора в частині неправильного застосування ст. ст. 69, 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно із ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Статею 75 КК України визначено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, рішення суду щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином вмотивоване.

Положеннями ст. 75 КК України передбачено, що в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності у кожному конкретному випадку, з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Як убачається із мотивувальної частини вироку суду, призначаючи ОСОБА_8 за ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, без конфіскації майна, судом першої інстанції із достатньою повнотою враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а також тяжкість кожного із кримінальних правопорушень, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, наслідки вчиненого, конкретні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, і при цьому вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким в цілому характеризується позитивно, а також на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, тобто у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, займається суспільно-корисною працею, за місцем роботи також характеризується виключно позитивно. Враховано судом і кількість злочинних епізодів та наявність реальної можливості у обвинуваченого збувати наркотичні засоби у більшій кількості та з більшою регулярністю, однак таких дій ним вчинено не було, що є свідченням відсутності у обвинуваченого кримінальної рішучості, а також того, що закупівля наркотичних засобів проводилась виключно під контролем правоохоронних органів, і суспільно-небезпечних наслідків від вчиненого не настало. Відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , а до обставин, які пом`якшують покарання судом цілком підставно віднесено: визнання винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

При призначенні покарання за сукупністю злочинів ураховано конкретні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого та законно застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням цих же підстав, суд хоча і визнав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але визнав також і за можливе звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням максимального іспитового строку тривалістю 3 роки, протягом якого буде здійснюватись органом пробації контроль за його поведінкою.

Із таким його рішенням погоджується і апеляційний суд, у тому числі, із урахуванням того, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, щодо нього відсутні негативні характеристики, а з часу вчинення злочинів, з березня по серпень 2020 року і до теперішнього часу, останній жодних протиправних дій не вчинив, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, а також активно сприяв розкриттю злочинів та щиро розкаявся у вчиненому.

Окрім того, при розгляді даного провадження у апеляційному суді досліджувалась подяка, як характеристика обвинуваченого від командування військової частини НОМЕР_1 за постійну наполегливу працю, вагомий внесок та неоціненну допомогу у зміцненні ЗСУ, шляхом передачі транспортного засобу військовослужбовцям.

Зазначені обставини та дані про особу ОСОБА_8 апеляційний суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а висновки суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого, позиція якого свідчить про критичну оцінку ним своєї поведінки, визнання провини і готовність нести покарання, можливе без ізоляції від суспільства, є правильними.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2022 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: