Справа № 526/1270/19
Провадження № 1-кп/526/9/2023

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000388 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 16.12.2002 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) 06.10.2003 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

3) 26.08.2004 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу;

4) 28.05.2008 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 162 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

5) 08.06.2015 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт в кількості 100 годин;

6) 10.07.2017 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

7) 10.07.2018 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано покарання по вироку Полтавського апеляційного суду від 22.05.2018 та засуджено до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 28.01.2022 звільнений з Полтавської УВП №23 в зв`язку з відбуттям покарання,

8) 9 лютого 2023 року вироком Гадяцького районного суду за ч.2 ст. 307 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ткварчелі Абхазія, громадянин України, освіта вища, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 та 2015 р.н., проживає АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

у квітні 2017 року (більш точні час та дата не встановлені) ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою скоєння крадіжки прибули до житлового будинку ОСОБА_8 , що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом вільного доступу зайшли на територію господарства та з метою здійснення крадіжки проникли до будинку шляхом розбиття вікна ОСОБА_6 ..

Діючи з прямим умислом, направленим на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та таємно, протиправно, здійснили з вказаного житла крадіжку праски «DOMOTEC MS-3387W» вартістю 180 грн. (згідно висновку експерта №470 від 23.06.2017 за результатами проведення судово- товарознавчої експертизи), двох телескопічних вудок «TIGER 500» вартістю 273 грн. кожна (згідно висновку експерта №474 від 23.06.2017 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи), тюнера «Ортер» вартістю 1000 грн., дорожнього фену вартістю 200 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 1473 грн.

Суд визнає винним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і кваліфікує їх дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло, для ОСОБА_5 з кваліфікуючою ознакою повторно.

Доказами на підтвердження встановлених обставин по факту крадіжки у ОСОБА_8 є внесення відомостей до ЄРДР 15 травня 2017 року за № 0000388.

15 травня 2017 року ОСОБА_8 звернулася до Гадяцького відділу поліції з заявою про викрадення з її господарства по АДРЕСА_4 50 євро, 2 телескопічних вудочок, 2 ікон, праски білого кольору з блакитними вставками «Скарлет», тюнера чорного кольору, фен, духи «Коко Мадмуазель» фірми Шанель рожевого кольору, спричинивши збитки на суму 6 тисяч гривень.

З рапорту оперативного чергового вбачається, що 15 травня 2017 року на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про вчинення крадіжки з її будинку.

Даними протоколу огляду місця події та фото таблицями до нього від 15 травня 2017 року встановлено місце вчинення злочину, спосіб проникнення до будинку та викрадення з господарства побутових речей. При огляді будинку зафіксовано відсутність віконного скла на середньому вікні, інше металопластикове вікно відкрите, маються сліди віджиму. В хаті безлад, на всіх шафах та тумбочках відкриті дверцята.

16 червня 2017 року ОСОБА_9 добровільно видала праску «DOMOTEC MS-3387W».

Згідно висновку товарознавчої експертизи від 23.06.2017 залишкова вартість наданої на експертизу праски «DOMOTEC MS-3387W» становить 180 грн.

20 червня 2017 року ОСОБА_10 добровільно видала телескопічну вудку «TIGER 500».

Згідно висновку товарознавчої експертизи від 26.06.2017 залишкова вартість наданої на експертизу телескопічної вудки «TIGER 500» становить 273 грн.

Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_11 та диском відеозапису від 30 листопада 2017 року, переглянутому у судовому засіданні, встановлено обставини, місце та спосіб вчинення ним разом з ОСОБА_6 крадіжки предметів з господарства по АДРЕСА_4 .

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками встановлено, що ОСОБА_5 пред`явлено для впізнання фото осіб, з якою він у квітні 2017 року вчиняв крадіжку з будинку в с. Соснівка, серед яких він підтвердив особу на фото 2, яким є ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 26.06.2017 праску «DOMOTEC MS-3387W» та телескопічну вудку «TIGER 500» визнано речовим доказом та передано під схоронну розписку потерпілій.

В судовому засіданні також було заслухано покази потерпілої ОСОБА_8 , яка підтвердила факт вчинення крадіжки майна та 50 євро з її будинку.

Суд вважає, що органами досудового слідства надано всі належні та допустимі докази, які доводять вину обвинувачених у вчиненні крадіжки майна у ОСОБА_8 ..

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, надано не було.

Судом забезпечено дотримання положень ст.22 КПК України щодо створення умов для реалізації сторонами їх процесуальних прав та обов`язків, змагальність як основу кримінального провадження.

Досудовим слідством у вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також інкриміновано крадіжку 50 євро та духів «Коко Мадмуазель» фірми Шанель рожевого кольору, вартість яких в обвинувальному акті не наведена та досудовим слідством не встановлена. В ході судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не доведено і судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо викрадення коштів та парфумів обвинуваченими. Суд звертає увагу, що за показами потерпілої, духи були придбані нею кілька років тому за 2100 грн у м. Полтава і їх частина була нею використана. Поміж тим, названі парфуми не виявлені та не вилучені задля встановлення їх дійсної вартості. Обвинувачені категорично заперечили факт викрадення парфумів та 50 євро. Суд відзначає, що їх покази на досудовому та судовому слідстві з приводу обсягу викраденого майна були стабільними і послідовними, тому піддавати їх сумніву немає підстав. В процесі розгляду справи встановлено, що крадіжка була вчинена у кінці квітня 2017 року, а виявлена 14 травня, тобто з моменту крадіжки до її виявлення пройшов відповідний проміжок часу. Через розбите вікно доступ до будинку став безперешкодним, тому суд не виключає можливості проникнення до будинку інших осіб. Таким чином, окрім показів потерпілої про наявність духів та 50 євро в будинку, інших доказів їх наявності та заволодіння ними не здобуто.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ у своїх рішення неодноразово зазначав необхідність дотримання стандартів доведення вини особи у вчиненні правопорушення. Так, у справі «Кобець проти України» суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Верховний Суд в постанові від 27.11.2018 р. у справі № 914/2505/17 згадує, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Таким чином, будь-яких доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення крадіжки 50 євро та духів «Коко Мадмуазель» фірми Шанель рожевого кольору суду не надано і судом не здобуто, тому суд виключає їх з обвинувачення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З досудової доповіді органу пробації вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує вимоги КК України, а також позиції та роз`яснення Верховного Суду України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно роз`яснень п.п.1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо. Враховуючи, що ОСОБА_5 засуджений до позбавлення волі за вироком суду від 9 лютого 2023 року, тому йому слід призначити покарання в межах санкції статті за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень для досягнення мети покарання, зазначеної у ст. 50 КК України та встановити іспитовий строк з метою випробування, так як його виправлення на даний час можливе в умовах без ізоляції від суспільства.

Розглядаючи заявлений по справі цивільний позов суд приходить до висновку про його часткове задоволення, на суму доведеного в судовому засіданні обвинувачення в розмірі 1473 грн. та розбитого вікна, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи та визнано обвинуваченими. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 тисяч гривень, суд приходить до висновку, що протиправними діями проти власності потерпілої, останній була спричинена моральна шкода, яка полягала у стражданнях та переживаннях, понесених майнових втратах, через дану подію вона була відірвана від звичайного способу життя, змушена була покинути свої справи та їхати до місця вчинення злочину, витрачаючи додатковий час та кошти. Проте суд вважає, що заявлена сума не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи, тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України .

Суд також вважає, що з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід стягти на користь держави витрати за проведені по справі товарознавчі експертизи.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

- визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Гадяцького районного суду від 09 лютого 2023 року у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1 / 2 частини майна, що належить йому на праві власності остаточно за сукупністю злочинів призначити 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1 / 2 частини майна.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання час тримання під вартою з 07 липня 2022 року по дату набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з дня прибуття та постановки на облік до установи з виконання покарань, зарахувавши в строк відбування покарання строк затримання з 07 липня 2002 року та конвоювання.

- ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягти солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 2548 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 тисяч гривень.

Стягти з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз з кожного по 593 грн. 22 коп.

Речові докази: праску «DOMOTEC MS-3387W», телескопічну вудку «TIGER 500» - залишити ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженому ОСОБА_5 з дня отримання копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1