Справа № 463/7885/22
Провадження № 1-кп/463/621/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001609 від 13.10.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судженого, останній раз вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 14 вересня 2022 року близько 18 год. 28 хв. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), у час запровадження воєнного стану по всій території України, знаходячись у приміщенні магазину «Близенько» ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», за адресою: м.Львів, вул.Мечнікова,16Е, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, взяв із стелажів вказаного магазину пляшку лікеру «Єгермайстер» 35%, об`ємом 0,5л., закупівельною вартістю 289,50 гривень, поклавши вказаний товар у внутрішню кишеню куртки, після чого залишив приміщення магазину, не оплативши його. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» матеріальної шкоди на загальну суму 289,50 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 15 жовтня 2022 року близько 18 год. 18 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), у час запровадження воєнного стану по всій території України, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ TBK «Львівхолод», за адресою: м.Львів, вул.Личаківська,112, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, взяв із стелажів вказаного магазину пляшку лікеру «Єгермайстер» 35%, об`ємом 0,5л., закупівельною вартістю 289,50 гривень, поклавши вказаний товар у кишеню штанів, після чого залишив приміщення магазину, не оплативши його. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ТзОВ TBK «Львівхолод» матеріальної шкоди на загальну суму 289,50 гривень.

Таким чином, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, дав покази, які в повній мірі відповідають обставинам, викладених в обвинувальному акті. Підтвердив, що 14.09.2022 року знаходячись у приміщенні магазину «Близенько» по вул.Мечнікова у м.Львові та 15.10.2022 року знаходячись у приміщенні магазину «Рукавичка» по вул.Личаківській в м.Львові, він таємно викрав по одній пляшці лікеру «Єгермайстер» у кожному магазині, оскільки не мав коштів придбати ці товари. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати.

Представники потерпілих ПП «Мережа-Сервіс Львів» ОСОБА_6 та ТзОВ ТВК «Львівхолод» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, подавши при цьому заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Учасники процесу не заперечили щодо розгляду справи у відсутності представників потерпілих.

У зв`язку з наведеним та з врахуванням думки учасників процесу, розгляд справи проведено без участі представників потерпілих.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження, які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений підтвердив позицію у присутності захисника щодо обмеження обсягу дослідження доказів судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, добровільність його позиції та розуміння правових наслідків обмеження обсягу дослідження доказів судом.

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, раніше суджений за вчинення майнових злочинів, вчинив нові кримінальні правопорушення під час іспитового терміну, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психоневрологічного захворювання не перебуває, крім того, суд враховує, що шкода потерпілим не відшкодована.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе у виді реального покарання, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Так описані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України, з урахуванням наявності в обвинуваченого судимості за злочини проти власності, що не зняті і не погашені, останній не зробив належних висновків і знову вчинив тяжкі злочини.
Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.
Крім цього, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2022 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки. А тому, на підставі ст.ст.71, 72 КК України ОСОБА_5 слід приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2022 року та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі.

На момент ухвалення вироку обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
07 листопада 2022 року потерпілим ПП «Мережа-Сервіс Львів» подано цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Позивач ПП «Мережа-Сервіс Львів» просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 289,50 гривень матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає у вартості товару, який був викрадений обвинуваченим.
Крім того, 08 листопада 2022 року потерпілим ТзОВ ТВК «Львівхолод» подано цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Позивач ТзОВ ТВК «Львівхолод» просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 289,50 гривень матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає у вартості товару, який був викрадений обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні позови підтримала повністю.
Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позови визнав.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільних позовів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позови цивільних позивачів у кримінальному провадженні підлягають до задоволення, з наступних підстав.
Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено протиправну поведінку останнього, що підтверджується матеріалами кримінального провадження; встановлено наявність заподіяної матеріальної шкоди потерпілим ПП «Мережа-Сервіс Львів» та ТзОВ ТВК «Львівхолод».
Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Таким чином, дослідивши матеріали цивільних позовів, суд вважає, що позовні вимоги потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення, та з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів ПП «Мережа-Сервіс Львів» та ТзОВ ТВК «Львівхолод» слід стягнути 289,50 гривень та 289,50 гривень відповідно матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді - 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2022 року та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, обраний відносно ОСОБА_5 залишити без змін до часу набрання вироком законної сили.

Цивільний позов Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» () матеріальну шкоду у розмірі 289,50 гривень (двісті вісімдесят дев`ять гривень 50 копійок).

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-Виробнича Компанія «Львівхолод» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-Виробнича Компанія «Львівхолод» () матеріальну шкоду у розмірі 289,50 гривень (двісті вісімдесят дев`ять гривень 50 копійок).

Речові докази по справі: DVD-R диски з відеозаписами камер спостереження магазину «Близенько», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Мечнікова,16Е та магазину «Рукавичка», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Личаківська,112, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1