ЄУН № 337/3398/21
Провадження №1-кс/337/1368/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

скаржниці - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2022 року в провадження суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_4 , вякій остання просить:

- зобовязати ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надати слідчому судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження № 0001092 від 26.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України для повного та всебічного з`ясування всіх обставин, викладених у заяві та прийнятті законного та обґрунтованого рішення.

-заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у справі № 337/3398/21 від розгляду скарги ОСОБА_3 від 26.12.2022 року на бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у нерозгляді клопотання від 16.12.2022 року щодо ініціювання проведення слідчих дій в кримінальному провадженні № 0001092 від 26.06.2020 року - задовольнити.

-відвести слідчого суддю ОСОБА_4 у справі № 337/3398/21 від розгляду скарги ОСОБА_3 від 26.12.2022 року на бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у не розгляді клопотання від 16.12.2022 року щодо ініціювання проведення слідчих дій в кримінальному провадженні № 0001092 від 26.06.2020 року та передати справу на розгляд іншому судді.

В обґрунтування заяви про відвід зазначила наступне :

26.12.2022 року, вона звернулася до слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у нерозгляді клопотання від 16.12.2022 року щодо ініціювання проведення слідчих дій в кримінальному провадженні № 0001092 від 26.06.2020 року, де вона має процесуальний статус потерпілої, а саме повторного допиту свідка ОСОБА_6 , яка у період з 2016 по 2022 рік перебувала на посаді голови правління ОСББ «Задніпрянка».

Зазначена скарга передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_4 .

Вважає, що слідчий суддя ОСОБА_4 не може брати участь в розгляді скарги від 26.12.2022 року і підлягає відводу, оскільки існують обставини, які свідчать про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 , яка вбачається із ряду постановлених ним ухвал по справі № 337/3398/21: провадження 1 -кс/337/903/2022 від 18.10.2022 року; провадження 1-кс/337/1097/2022 від 17.11.2022; провадження 1-кс/337/1098/2022 від 17.11.2022; провадження 1-кс/337/1099/2022 від 17.11.2022; провадження 1-кс/337/1181/2022 від 22.11.2022.

Так, ухвалою суду від 18.10.2022 року, провадження 1-кс/З37/903/2022, слідчий суддя ОСОБА_4 клопотання слідчого задовольнив частково та зобов`язав голову правління ОСББ «Задніпрянка» надати слідчому тимчасовий доступ до статуту ОСББ «Задніпрянка» та протоколу загальних зборів співвласників ОСББ «Задніпрянка» № 2 від 26.03.2016 року з додатками, в задоволенні іншої частини клопотання було відмовлено. Свою відмову у задоволенні іншої частини клопотання слідчий суддя мотивував тим, що з огляду на зміст витягу з ЄРДР та пояснення потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 неправдиві відомості, внесені в протокол загальних зборів співвласників ОСББ «Задніпрянка» за 2016 рік, спотворивши покази, що були дані особами на досудовому слідстві, та обґрунтувавши своє рішення недостовірними відомостями з фабули витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0001092, яка була незаконно та безпідставно змінена постановою про зміну правової кваліфікації від 31.08.2020 року начальником СД ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , та за вказаним фактом службового підроблення 21.12.2022 року Дніпровською окружною прокуратурою м. Запоріжжя були внесені відомості до ЄРДР за № 0000060, копію витягу додаю.

Окрім цього, ухвалами суду від 17.11.2022 року провадження 1-кс/337/1097/2022, 1-кс/З37/1098/2022 та 1-кс/З37/1099/2022, ідентичними за змістом слідчий суддя ОСОБА_4 відмовив повністю у задоволенні трьох клопотань слідчого ВП № 5 ОСОБА_9 від 09.11.2022 року, посилаючись на недостовірні відомості із фабули витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0001092 та правову кваліфікацію ч. 1 ст. 366 КК України, яка була незаконно та безпідставно змінена від 31.08.2020 року начальником СД ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , без дослідження матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0001092 від 26.06.2020 року, в яких міститься колективна заява співвласників ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 07.07.2020 року, в якій співвласники ОСББ «Задніпрянка» серед іншого, просили провести службову перевірку за укладеними ОСББ «Задніпрянка» договорами підряду на капітальний ремонт вимощення та цоколю, покрівлі, інженерних та електричних мереж нашого будинку, оскільки вказані роботи були проведені неякісно або взагалі не були проведені.

Крім того, ухвалою суду від 22.11.2022, провадження 1-кс/337/1181 /2022 слідчий суддя ОСОБА_4 задовольнив частковоклопотання слідчого від 17.11.2022 року та зобов`язав голову правління ОСББ «Задніпрянка» надати слідчому тимчасовий доступ лише до протоколу загальних зборів співвласників ОСББ «Задніпрянка» № 2 від 26.03.2016 року з додатками, в задоволенні іншої частини клопотання було відмовлено. Свою відмову у задоволенні іншої частини клопотання слідчий суддя мотивував аналогічними доводами, викладеними в його ухвалі від 18.10.2022 року, що з огляду на зміст витягу з ЄРДР та пояснення потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 неправдиві відомості внесені в протокол загальних зборів співвласників ОСББ «Задніпрянка» за 2016 рік.

Таким чином, висновки слідчого судді ОСОБА_4 , викладені в вищезазначених ухвалах не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які б свідчили про законність прийняття таких рішень. що призвело до прийняття необґрунтованих судових рішень, якими слідчий суддя ОСОБА_4 обмежує орган досудового розслідування та потерпілу у можливості збирати докази, які мають суттєве значення для вказаного кримінального провадження.

При цьому розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя ОСОБА_4 наводить мотивування, які не відповідають обставинам та матеріалам досудового розслідування кримінального провадження № 0001092 від 26.06.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

28.12.2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

У зв`язку з заявленим відводом слідчого судді ОСОБА_1 ухвалою суду від 28.12.2022 року матеріали провадження передані до канцелярії суду для визначення судді в порядку ст.35 ч.3 КПК України для розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 .

Ухвалою судді ОСОБА_10 заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 від розгляду відводу слідчому судді ОСОБА_4 залишена без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст.81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід , якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Надати пояснення щодо заявленого відводу суддя ОСОБА_4 бажання не виявив.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свої доводи, викладені у письмовій заяві підтримала, просить її задовольнити, вважаючи, що упередженні дії слідчого судді ОСОБА_4 перешкоджають захисту її прав як потерпілої у кримінальному провадженні, винесення незаконних рішень робить неефективним роботу органів досудового слідства, сприяє нерозкриттю злочинів: наразі вона зі скаргами на дії судді до ВРП та з заявами щодо внесення відомостей до ЄДРД за ст.375 КК України не зверталася, вважаючи доцільним заявити відвід слідчому судді.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та вивчивши заяву про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких слідчий суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обставинами, на які посилається ОСОБА_3 у своїй заяві про відвід слідчого судді, є передбачені у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

У ряді рішень Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України», судом було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Таким чином, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Зі змісту ст. 6 Конвенції неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікувавши зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.

Таким чином, в руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами. Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу слідчого судді за даним кримінальним провадженням, слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

З огляду на зазначене вище, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність слідчого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Так, із зазначених ОСОБА_3 в заяві мотивів з`ясовано, що у неї є припущення, що слідчий суддя ОСОБА_4 створює штучні перешкоди для об`єктивного розслідування кримінального провадження.

На думку слідчого судді, не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважав відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При цьому, при розгляді заяви захисника про відвід слідчому судді, передбачених положеннями ст.ст.75, 76 КПК України підстав та обставин, за яких слідчий суддя ОСОБА_4 не може брати участь у розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у не розгляді клопотання від 16.12.2022 року щодо ініціювання проведення слідчих дій в кримінальному провадженні № 0001092 від 26.06.2020 року, слідчим суддею не встановлено.

Зазначаючи про упередженість слідчого судді, ОСОБА_3 посилається на те, що слідчим суддею ОСОБА_4 постановлені незаконні ухвали по справі № 337/3398/21: провадження 1 -кс/337/903/2022 від 18.10.2022 року; провадження 1-кс/337/1097/2022 від 17.11.2022; провадження 1-кс/337/1098/2022 від 17.11.2022; провадження 1-кс/337/1099/2022 від 17.11.2022; провадження 1-кс/337/1181/2022 від 22.11.2022.

Аналіз наведених підстав, які, на переконання ОСОБА_3 , викликають сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 , вказує на те, що поданою заявою про відвід слідчому судді, фактично оспорюються постановлені слідчим суддею ОСОБА_4 судові рішення.

Натомість, незгода з правовою позицією слідчого судді при прийнятті відповідних рішень та їх обґрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість слідчого судді у результатах розгляду справи, на переконання слідчого судді, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості слідчого судді.

Заявлений відвід фактично є виявом незгоди ОСОБА_3 з процесуальними рішеннями слідчого судді, оцінку яких не має повноважень надавати слідчий суддя під час розгляду заяви про відвід. Клопотання ОСОБА_3 щодо витребування у ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області матеріалів кримінального провадження № 0001092 від 26.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на підтвердження своїх доводів, виходить за межі розгляду заяви про відвід, носить характер втручання в таємницю досудового слідства. Здобути будь-які докази упередженості слідчого судді ОСОБА_4 не виявилося за можливим, оскільки слідчий суддя не вправі аналізувати мотиви прийняття слідчим суддею спірного рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, незгода сторони з процесуальними діями та рішеннями судді не може бути підставою для відводу, суд вважає, що ОСОБА_3 не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_4 при вирішенні даної кримінальної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 74, 76, 81, 371, 372 КПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний тест ухвали оголошений 29 грудня 2022 року об 09-00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1