Справа № 204/3832/23
Провадження №1-кп/204/781/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000856 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Підстав для повернення або закриття кримінального провадження не вбачається. Вважає, що обвинувальний акт подано у відповідності до КПК України. Також заявив клопотання про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що 15 лютого 2023 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у чиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад сім років, та з урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_3 постійного офіційного місця роботи не має, є військовослужбовцем за мобілізацією, а тому є підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від суду. Крім того, вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 , згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04 січня 2023 року вважається особою, що самовільно залишила військову частин НОМЕР_1 , що саме по собі є складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та свідчити про схильність обвинуваченого до самоусунення від покладених на нього обов`язків з боку командирів та органів державної влади. Окрім цього, з боку обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку із вчиненням умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, може чинитися незаконний вплив на потерпілу та свідків у цьому ж кримінально провадження, оскільки останньому відомі анкетні дані та місця мешкання зазначених осіб, що у поєднанні із тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу шляхом вмовлянь, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного просив відмовити, зазначив твердження прокурора про те, що у зв`язку з тим, що обвинуваченого було мобілізовано, у нього не має офіційного місця роботи не відповідає дійсності. З дозволу командирів військової частини його підзахисний відбув на лікування та отримував заробітну плату. Окрім цього у обвинуваченого є дружина та діти, а тому є наявні міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, підтримала клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Що стосується питання можливості призначення обвинувального акту суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту - не встановлено, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» без визначення розміру застави, та в подальшому ухвалою слідчого судді від 15 лютого 2023 року строк дії вказаного запобіжного заходу було продовжено.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд також зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Про актуальність вказаного ризику свідчать і умови, в яких на даний час перебуває України. Так, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан.

На думку суду, з врахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинуваченого у контексті встановлення місцезнаходження, перетину держаного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заході з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, в тому числі застосування запобіжних заходів, які обумовлені існуванням ризику переховування.

Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема його вік, стан здоров`я, сімейний стан, відсутність фактів попереднього притягнення як до адміністративної, так і до кримінальної відповідальності, безумовно приймаються судом до уваги. Разом з тим, зважаючи, на те, що обвинувачений є особою, яка була призвана за мобілізацією до лав Збройних Сил України, та розуміючи наслідки, які можуть для нього настати в разі визнання його винуватим у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення, може вдатися до відповідних дій, а саме переховування на території України, яка на даний час є непідконтрольною державі.

Тяжкість покарання, яке загрожує обвинувачену у разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вже само по собі може бути причиною для переховування обвинуваченого від суду.

Перевіряючи наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, в першу чергу, виходить із встановленої КПК процедури отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 КПК України, тобто внаслідок допиту на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків зберігає свою актуальність протягом усього строку досудового провадження, а також на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

На переконання суду, відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинуваченого, як на особу, що вчинила кримінальне правопорушення, так і на свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються обвинуваченому та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.

Оскільки свідки ще не допитані судом, та не надавали суду свої показання, а тому існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого на свідків, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд у першу чергу враховує те, що за вчинення кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На думку суду, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від суду та/або впливу на свідків у провадженні. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.

Судом також враховується, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, як основного запобіжного заходу відтермінує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої заінтересованості ОСОБА_3 у результатах судового розгляду, створює ймовірну можливість для його поза процесуальних дій.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідають характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 не перешкоджає застосуванню до нього вказаного запобіжного заходу, а інші альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні таких мір запобіжного заходу із визначенням строку, а тому суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є таким, що нездатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а необхідними та достатніми для виконання обвинуваченого процесуальних обов`язків та запобігання встановлених судом ризиків, є лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-317, 369, 371,372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0000856 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні 21 березня 2023 року на 14:10 год. в залі судового засідання № 18 Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: пр. Пушкіна, 77б, місто Дніпро.

Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників процесу, доставити обвинуваченого.

Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 травня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1