Провадження №: 1-кс/755/2414/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2022 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0017974 та додані до нього матеріали, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
28.11.2022 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0017974.
Відповідно до ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого - слідчого суддю ОСОБА_1 та передано їй матеріали 28.11.2022 року.

Приписами статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Враховуючи вказані вимоги закону, судом було призначено судовий розгляд клопотання, про що повідомлено у встановленому законом порядку учасників судового провадження.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що рішенням Київської міської ради від 27.04.2000 року №110/831 (пункт 12) ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» передано в оренду на 24 роки земельну ділянку, площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) для обслуговування та експлуатації виробничої бази на вул.Воскресенській, 2-А, у Дніпровському районі міста Києва у зв`язку з переходом права власності на майно цілісного майнового комплексу.
На виконання вказаного рішення між Київською міською радою та ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» укладено та зареєстровано договір на право тимчасового довгострокового користування землею від 06.04.2001 року №66-6-00053. Термін дії договору до 06.04.2025 року.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 24.05.2016 року №НВ-016 відомості про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки внесені 06.04.2001 року Київським міським управлінням земельних ресурсів на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до зазначених відомостей дану земельну ділянку віднесено до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та вказано наступний вид використання для обслуговування та експлуатації виробничої бази.
Також встановлено, що за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на теперішній час, на підставі вищевказаних документів, за ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) на АДРЕСА_1 .
Також за даними з Реєстру за відповідачем на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2008 року у справі №32/177 зареєстровано право власності на комплекс будівель загальною площею 2432,90 кв.м, розташованих на спірній земельній ділянці, який складається з будівель клубу (літ. «Б») площею 190,50 кв.м, побутового приміщення (літ. «В») площею 221,60 кв.м, споруди складських приміщень (літ. «Г») площею 306,60 кв.м, навісу складського приміщення (літ. «Д») площею 323,70 кв.м, нафтосховища (літ. «Е») площею 14,80 кв.м, кузні (літ. «Ж») площею 65,70 кв.м, майстерні малої механізації (літ. «З») площею 113,0 кв.м, приміщення для стоянки машин (літ. «И») площею 372,80 кв.м, будки побутового приміщення (літ. «Л») площею 9,70 кв.м, будівлі виконробського побутового приміщення (літ. «М») площею 147,80 кв.м та столярної майстерні (літ. «Н») площею 323,80 кв.м.
Згідно зі ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, до яких, зокрема, належать землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а також землі житлової та громадської забудови.
Землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності (стаття 65 Земельного кодексу України).
Частиною 1 ст.66 Земельного кодексу України визначено, що до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.
З урахуванням викладеного, ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 «Київзеленбуд» має право використовувати земельну ділянку, площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) на вул. Воскресенській, 2-А, у місті Києві для обслуговування та експлуатації виробничої бази, що відповідно до ст.66 Земельного кодексу України відноситься до земель промисловості.
Незважаючи на це, 14.11.2014 року між ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 «Київзеленбуд» та ТОВ «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест» укладено договір №14/11-14 про будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 .
Згідно з умовами договору сторони домовилися побудувати на спірній земельній ділянці житловий комплекс та інженерно-технічні споруди безпосередньо з ним пов`язані.
З цією метою сторони вказаної угоди вчинили низку дій, направлених на здійснення забудови спірної земельної ділянки багатоповерховим житловим комплексом не за цільовим призначенням землі.
Так, за інформацією Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.01.2021 року відповідачем як землекористувачем та ТОВ «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест» як замовником будівництва отримано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 19.12.2014 року №643/14/12/009-14 для будівництва житлового комплексу на земельній ділянці площею 1,9506 га на АДРЕСА_1 .
При цьому, у пункті 7 даних містобудівних умов та обмежень зазначено, що цільове призначення земельної ділянки необхідно привести відповідно до намірів забудови.
Крім того, 02.10.2015 року державним реєстратором Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_5 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію за ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 «Київзеленбуд» права тимчасового довгострокового користування строком на 24 роки земельною ділянкою площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу на вул.Воскресенській, 2-А, у місті Києві.
Вказані дії вчинено державним реєстратором на підставі рішення Господарського суду міста Севастополя від 24.03.2014 року у справі №919/293/14 за позовом ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» до ТОВ «СК-Якуза» і Київської міської ради, яким внесено зміни у пункт 1.2 ст.1 Договору на право тимчасового довгострокового користування землею від 06.04.2001 року №66-5-00053 шляхом викладення його в наступній редакції: «п.1.2. Земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування строком на 24 (двадцять чотири) роки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу на вул. Воскресенській, 2-А, у Дніпровському районі м.Києва».
Однак, листами від 23.08.2017 року №15-9789/17 та від 06.10.2017 року №3860/17-вих. Державна судова адміністрація України і ДП «Інформаційні системи» поінформували про відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Господарського суду міста Севастополя від 24.03.2014 року у справі №919/293/14, а також про відсутність у центральній базі даних автоматизованої системи документообігу суду відомостей про позов із учасниками по справі ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд», ТОВ «СК-Яуза» та Київська міська рада.
За таких обставин, 25.06.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» ОСОБА_6 внесено зміни до розділу про реєстрацію за ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 «Київзеленбуд» іншого речового права, зокрема, змінено цільове призначення спірної земельної ділянки з «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу» на «для обслуговування та експлуатації виробничої бази».
Крім того, ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» отримано в Державній архітектурно-будівельній інспекції України дозвіл від 03.11.2015 року №IY51 на виконання будівельних робіт з будівництва житлового комплексу на вул.Воскресенській, 2-А, у Дніпровському районі міста Києва.
У подальшому, 05.04.2019 року за №IY77 та від 04.12.2020 року №IY10 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України за заявами відповідача зареєстровано зміни до вказаного дозволу на проведення будівельних робіт.
Згідно з останніми внесеними змінами до даного дозволу на проведення будівельних робіт генеральним підрядником будівництва визначено ТОВ «Будівельна компанія «Інтергал-Буд».
Таким чином, прокурор вважає, що починаючи з 2014 року ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» у порушення вимог Земельного кодексу України намагалось різними шляхами змінити цільове призначення вказаної земельної ділянки за відсутності згоди власника.
Крім того, листом від 22.03.2016 року Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація поінформувала Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що оскільки ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» розпочато забудову земельної ділянки на вул.Воскресенській, 2-А, у місті Києві, райдержадміністрація листом від 10.04.2015 року звернулась до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з проханням провести перевірку правомірності використання вказаної земельної ділянки.
У січні 2016 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено обстеження земельної ділянки площею 1,9506 га на АДРЕСА_1 , яка перебуває в користуванні відповідача, у ході якого встановлено, що на частині ділянки вирито котлован для можливого будівництва багатоповерхового житлового будинку, про що спеціалістами Департаменту складено акт від 20.01.2016 року №16-0096-04.
У подальшому, спеціалістами Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено повторне обстеження зазначеної земельної ділянки, у ході якого встановлено, що на земельній ділянці ведеться будівництво житлового комплексу (акт обстеження земельної ділянки від 26.12.2020 року №20-0753-04).
Відповідно до інформації, яка розміщена на веб-сайті https://intergal-bud.com.ua, на даний час на земельній ділянці ведеться будівництво житлового комплексу «Паркові озера», який складається із 4 житлових будинків (17-24 поверхи), а також здійснюється продаж квартир.
З урахуванням викладеного, ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 «Київзеленбуд», здійснюючи житлову забудову на земельній ділянці площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) на АДРЕСА_1 , використовує її не за цільовим призначенням.
Відповідно до ст.38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.
Статтею 20 Земельного кодексу України передбачено, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу (ч.2 ст.20 Земельного кодексу України).
Отже, як зазначено в клопотанні прокурора, земельним законодавством чітко встановлено, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури.
Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» визначено, що цільове призначення земельної ділянки це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Отже, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.
Відповідно до рішення Київської міської від 27.04.2003 року №110/831 спірну земельну ділянку надано відповідачу в тимчасове довгострокове користування строком на 24 роки для обслуговування та експлуатації виробничої бази.
Вказане цільове призначення земельної ділянки також визначено у п.1.2 договору на право тимчасового довгострокового користування землею.
У даному випадку використання спірної земельної ділянки для будівництва житлових будинків призводить до зміни цільового призначення землі. Водночас, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення шляхом прийняття уповноваженим органом відповідного рішення.
Однак, рішення про передачу спірної земельної ділянки для будівництва багатоквартирних житлових будинків або про зміну цільового призначення землі із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення на землі житлової та громадської забудови Київською міською радою не приймались.
Крім того, прокурор у клопотанні зазначає, що питання зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) на вул.Воскресенській, 2-А, у місті Києві було предметом судових розглядів.
Так, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2017 року у справі № 826/10788/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 року, задоволено позов ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 «Київзеленбуд» до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправною бездіяльність Київської міської ради і Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо розгляду проекту землеустрою про відведення земельної ділянки ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу по вул.Вокресенській, 2-А, у Дніпровському районі м.Києва. Зобов`язано Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підготувати проект рішення про передачу у користування даному товариству спірної земельної ділянки, а Київську міську раду розглянути зазначений проект землеустрою та прийняти відповідне рішення.
Разом із цим, постановою Верховного Суду від 24.06.2020 року вказані судові рішення скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Крім того, постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 року у справі № 910/6641/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.05.2019 року, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» до Київської міської ради про визнання за позивачем права на використання земельної ділянки площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) на вул.Воскресенській, 2-А, у місті Києві для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу.
Постановляючи вказані рішення, суди зазначили, що оскільки земельним законодавством чітко закріплено процедуру зміни цільового призначення земельної ділянки, а повноваження щодо прийняття відповідних рішень з цих питань віднесено до дискреційних повноважень Київської міської ради, господарські суди не можуть підміняти вказану процедуру та суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень, та приймати рішення, яким змінювати цільове призначення спірної земельної ділянки.
Вказаними рішеннями судів у справі №910/6641/18 фактично встановлено обставини щодо відсутності волевиявлення власника на зміну цільового призначення земельної ділянки.
Відповідно до п.«а» ч.1 ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.
За ст.35 Закону України «Про охорону земель», землекористувачі при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.
Однак, у порушення п.«а» ч.1 ст.96 Земельного кодексу України та ст.35 Закону України «Про охорону земель» земельна ділянка площею 1,9506 га на вул.Воскресенській, 2-А, у Дніпровському районі міста Києва використовується ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» не за цільовим призначенням.
Статтею 375 Цивільного кодексу України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
За положеннями ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме: якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Отже, наявність хоча б однієї з трьох, зазначених у ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 року у справі №910/15993/16 дотримується позиції, що право на самочинно збудоване майно є неіснуючим, не породжує прав щодо розпорядження таким майном.
Крім того, прокурор зауважує, що дозвільні документи на проведення будівельних робіт на зазначеній земельній ділянці (містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 19.12.2014 року та дозвіл на виконання будівельних робіт від 03.11.2015 року) отримано ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління № 3 «Київзеленбуд» шляхом подачі до органів державного контролю неіснуючого рішення Господарського суду міста Севастополя від 24.03.2014 року у справі №919/293/14, що свідчить про порушення товариством умов договору оренди земельної ділянки, задля узаконення її нецільового використання.
Крім того, згідно протоколу огляду місця події від 17.11.2022 року, будівництво на спірній земельній ділянці ведеться на приблизній відстані 30 м від озера, що може свідчити про забудову його прибережної захисної смуги на якій, відповідно до вимог ст.61 Земельного кодексу України та ст.89 Водного кодексу України, забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій).
Підсумовуючи, прокурор зазначає, що Київська міська рада, як власник спірної земельної ділянки, рішень про зміну її цільового призначення не приймала, використання її для будівництва багатоквартирних житлових будинків у встановленому законодавством порядку не дозволяла.
В свою чергу, ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» порушує умови використання земельної ділянки, оскільки остання відводилась для обслуговування та експлуатації виробничої бази (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення) натомість використовує її фактично для самочинного будівництва багатоквартирних житлових будинків (землі житлової та громадської забудови).
Постановою прокурора, земельна ділянка площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) на вул. Воскресенській, 2-а у місті Києві на якій проводяться будівельні роботи визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, на думку прокурора, з метою збереження речового доказу є необхідність у накладенні арешту на майно - земельну ділянку площею 1,9506 га, кадастровий номер :66:134:0005, на вул.Воскресенській, 2-А, у місті Києві, яка на даний час перебуває у оренді ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд», а тому прокурор просить клопотання задовольнити.
В даному судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Крім того, прокурор ОСОБА_3 подав до суду додаткові письмові пояснення на заперечення представника ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» - адвоката ОСОБА_7 , які було долучено до матеріалів клопотання.
В судовому засіданні 08.12.2022 року представник ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд», яке є землекористувачем зазначеної у клопотанні земельної ділянки, заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що вказане клопотання є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому має бути відхиленим.
В дане судове засідання представник ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» не з`явився,про дату, час та місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений, надіслав на адресу суду заяву, в якій заперечував проти задоволення даного клопотання та просив розглядати справу без його участі.
Власник майна, в особі Київської міської ради, та представники ТОВ «Інвестиційна компанія «УкрбудІнвест» та ТОВ «Будівельна компанія «Інтеграл-Буд» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до статті 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, а також заперечення представника ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» та додаткові пояснення прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 27.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.1 ст.364 КК України (кримінальне провадження №0017974).

Як вбачається з матеріалів клопотання рішенням Київської міської ради від 27.04.2000 року №110/831 «Про оформлення права користування земельними ділянками» ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» оформлено право на тимчасове довгострокове користування, строком на 24 роки, земельною ділянкою площею 1,92 га для обслуговування та експлуатації виробничої бази по вул.Воскресенській, 2-А, що у Дніпровському районі м.Києва у зв`язку із переходом права власності на майно цілісного майнового комплексу.

На підставі зазначеного рішення Київської міської ради №110/831 від 27.04.2000 року «Про оформлення права користування земельними ділянками» 06.04.2001 року між Київською міською радою та ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» укладено Договір на право тимчасового довгострокового користування земельною ділянкою, загальною площею 1,9506 га з планом землекористування, з зазначенням виду використання для обслуговування та експлуатації виробничої бази.

Тобто, категорію земель зазначеним рішенням не окреслено, а зазначено вид такого використання.

Відповідно до пункту 3.2 Договору оренди землекористувач має право:

- самостійно господарювати на землі згідно з цільовим призначенням земельної ділянки;

- переважного поновлення договору після закінчення строку його дії та за інших рівних умов;

- зводити будівлі та споруди згідно з проектом та генеральним планом будівництва, затвердженими в установленому законодавством порядку і при наявності ордеру на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Згідно з статтею 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року №370/1804 затверджено Генеральний план міста Києва. Територія, на якій розташована земельна ділянка з кадастровим номером :66:134:0005 за адресою: м.Київ, вул.Воскресенська, 2-А, віднесена до категорії земель житлової та громадської забудови.
Згідно зі статтею 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Відповідно до частини 4 статті 26 цього ж Закону право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Неухильне дотримання містобудівної документації є основою забезпечення правопорядку у сфері містобудування. Саме тому згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Рішення у цій сфері істотно та протягом тривалого часу впливають на життєвий простір мешканців міста, навколишнє середовище, розвиток міста. Тому під час розробки містобудівної документації вкрай важливим є врахування інтересів держави, територіальної громади, окремих груп та осіб.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, відповідальні за розробку та затвердження містобудівної документації, діючи з дотриманням принципів належного урядування, повинні забезпечувати збалансований підхід до різних інтересів.

Таким чином, містобудівна документація, яку розроблено та затверджено у встановленому порядку, враховує державні, громадські та приватні інтереси. Тому видання містобудівних умов та обмежень на підставі та у повній відповідності до містобудівної документації свідчить про взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій.

У разі відхилення містобудівних умов та обмежень від містобудівної документації, постає питання про відповідність таких відхилень громадським та приватним інтересам. При цьому законом не передбачено спеціальної процедури перевірки такої відповідності.

Крім того, цільове призначення земельної ділянки має відповідати саме генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній документації на місцевому рівні, в іншому випадку будівництво не може вважатися таким, що здійснюється з урахуванням громадських та приватних інтересів при плануванні та забудові територій, власників будівель, що оточують місце будівництва, а тому порушують основи містобудування, визначені, зокрема, статтями 2, 5, 17, 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (вказана правова позиція викладена у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі №826/13852/17, а також постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №826/1581/18).

У своєму клопотанні прокурор вказує на те, що ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд», здійснюючи житлову забудову на земельній ділянці площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) по вул.Воскресенській, 2-А, у м.Києві, використовує її не за цільовим призначенням, посилається на ст.20 Земельного Кодексу України в редакції від 02.10.2012 року, відповідно до якої віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення . Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Натомість, згідно діючої, станом на 16.12.2022 року, норми статті 20 Земельного Кодексу України віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо:

- земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу;

- земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності, віднесених до категорій земель житлової та громадської забудови, земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, а також земельних ділянок (крім земельних ділянок, розташованих на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду, та земельних ділянок лісогосподарського призначення), на яких розташовані будівлі, споруди, що є у приватній власності землекористувача, який використовує земельні ділянки на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, може здійснюватися землекористувачем. У такому разі зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою.
Крім того, прокурор вказує на те, що за інформацією Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.01.2021 року ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» як землекористувачем та ТОВ «Інвестиційна компанія «УкрбудІнвест» як замовником будівництва було отримано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 19.12.2014 року №643/14/12/009-14 для будівництва житлового комплексу на земельній ділянці площею 1,9506 га на АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.7 вказаних Містобудівних умов та обмежень зазначено, що цільове призначення земельної ділянки необхідно привести до намірів забудови.

Однак, як вбачається з матеріалів справи рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.09.2019 року у справі №640/14207/19, яке набуло законної сили та яке постановою Верховного суду вiд 01.07.2021 року залишено без змiн, визнано протиправним та скасувано абзац 2 пункту 7 «Цільове призначення земельної ділянки» Розділу «Загальні дані» Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_2 /14/12/009-14 від 19.12.2014 року, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з визначенням, яке міститься у статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державний земельний кадастр - едина Державна геоінформаційна система відомостей про землі.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: серед іншого (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Згідно зі частиною 1 статті 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Прокурор у своєму клопотанні про накладення арешту на майно зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :66:134:0005 площею 1,9506 га на АДРЕСА_1 , відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 24.05.2016 року, віднесена до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та вказано наступний вид використання - для обслуговування та експлуатації виробничої бази.

Але при цьому, прокурор не додає до матеріалів клопотання даний витяг з Державного земельного кадастру від 24.05.2016 року та не додає будь-якого іншого належного та допустимого доказу, що підтверджує віднесення даної земельної ділянки до категорii земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Разом з цим, згідно наданого представником ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» витягу з Державного земельного кадастру про дану земельну дiлянку №НВ-020 вiд 16.11.2020 року категорія земель, до яких віднесено земельну ділянку, площею 1,9506 га, кадастровий номер :66:134:0005 не визначена.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України, який був чинним на час укладення договору тимчасового користування спірної земельної ділянки, землі

України за цільовим призначенням поділялися на:

1) землi сiльськогосподарського призначення;

2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених

пунктів);

3) землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення;

4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного Ta історико-

культурного призначення;

5) землi лiсового фонду;

6) землі водного фонду;

7) землі запасу.

Серед даного переліку не визначено такої категорії як «обслуговування та експлуатації виробничої бази».

Тобто, категорію земель Рiшенням Київської міської ради від 27.04.2000 року №110/831 «Про оформлення права користування земельними дiлянками», не окреслено, а зазначено вид такого використання, та як зазначено вище вид використання може визначатися самим землекористувач, що не буде вважатися

порушення цiльового використання земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, наміри забудови ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд», а саме будівництво житлового комплексу, відповідають містобудівній документації на місцевому рівні - Генеральному плану міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року №370/1804, та відповідно до чинної норми ч.2 ст.20 Земельного Кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності, віднесених до категорій земель промисловості, на яких розташовані будівлі, споруди, що є у приватній власності землекористувача, який використовує земельні ділянки на правах оренди, може здійснюватися землекористувачем без прийняття відповідного рішення органу виконавчої влади, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою, а тому посилання прокурора на те, що ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд», здійснюючи житлову забудову на земельній ділянці площею 1,9506 га (кадастровий номер :66:134:0005) по вул.Воскресенській, 2-А, у м.Києві, використовує її не за цільовим призначенням, є таким, що не грунтується на вимогах чинного законодавства України.

Крім того, прокурор у своєму клопотанні вказує на те, що дозвільні документи на проведення будівельних робіт на зазначеній земельній ділянці (Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 19.12.2014 року та дозвіл на виконання будівельних робіт від 03.11.2015 року) отримано ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» шляхом подачі до органів державного контролю неіснуючого рішення Господарського суду міста Севастополя від 23.04.2014 року у справі №919/293/14, що, на його думку, свідчить про порушення товариством умов договору оренди земельної ділянки задля узаконення її нецільового використання.

Разом з цим, з досліджених слідчим суддею Містобудівних умов і обмежень від 19.12.2014 року №640/14/12/009-14 не вбачається, що вказана дозвільна документація була видана на підставі даного рішення, навпаки ж дозвіл на виконання будівельних робіт отримано з врахуванням зазначених вище умов Генерального плану міста Києва, згідно яких дана ділянка віднесена під здійснення житлової забудови, а тому такі твердження є припущенням.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурор, обгрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст.170 КПК України, з якою пов`язує необхідність накладення такого арешту, а саме з метою збереження речових доказів, пославшись на те, що постановою дану земельну ділянку визнано речовим доказом.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час матеріали кримінального провадження не містять достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які посилається у клопотанні прокурор.
Зокрема, доводи прокурора про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст.98 КПК України, та наявність в матеріалах справи постанови про визнання речовим доказом не є безумовною підставою для накладання арешту на вказану земельну ділянку з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовими доказами.
Крім того, з долучених представником ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» заперечень вбачається, що ухвалою Господарського районного суду м.Києва від 25.11.2022 року у справі №910/2653/21 було відмовлено у задоволенні заяви Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову у справі №910/2653/21.
При цьому, суд вказує на те, що запропоновані заходи забезпечення щодо заборони вчиняти будь-які дії спрямовані на будівництво житлового комплексу, за наявності у відповідача чинних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, не відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності відносно предмета спору у даній справі (розірвання договору, припинення права тимчасового користування та зобов`язання повернути земельну ділянку).
У свою чергу, заборона будь-яким іншим особам, з якими укладено договори про здійснення підготовчих, вишукувальних та будівельних робіт на спірній земельній ділянці вчиняти будь-які дії, може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Також, суд зазначив, що заявником не надано доказів на підтвердження обставин здійснення (наміру здійснення) відповідачем чи іншими особами будь-яких дій щодо земельної ділянки, які б безпосередньо унеможливили поновлення прав та інтересів територіальної громади на спірну земельну ділянку у спосіб, визначений прокуратурою при звернені до суду з даним позовом, з огляду на що суд прийшов до висновку, що запропоновані заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони здійснювати будь-які дії щодо неї, не відповідають критерію обґрунтованості.
Щодо вимоги про заборону вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацію речових прав на нерухоме майно, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, суд зазначив, що розміщене на спірній земельній ділянці нерухоме майно не є предметом розгляду даної справи та у свою чергу, заявником не надано належного обґрунтування наявності зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову та предметом спору у даній справі, а викладені вище обставини свідчать про зворотне, а саме про відсутність такого зв`язку.
Таким чином, на думку слідчого судді, матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених обставин не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 132, 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0017974 відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору та направити для відома власнику майна та представнику ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» як землекористувачу.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_8 ОСОБА_9