Справа № 626/1079/22
Провадження № 1-кс/626/3/2023
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

28 лютого 2023 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження № 0000220 від 06.05.2022р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Леб`яже, Зачепилівського району, Харківської області, має середню спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий, не працює та не навчається,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 та № 259/2022 від 18.04.2022 продовжувався строком на 30 діб та 17.05.2022 року відповідно до Указу Президента України № 341/2022 продовжено з 25.05.2022 строком на 90 діб, тобто до 25.08.2022.

В середині квітня місяця 2022 року близько 18:00 години, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, тобто під час дії воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу через відчинену хвіртку проникли на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу підійшли до господарського приміщення, біля якого знаходились металеві вироби загальною вагою 40 кілограм, що належать ОСОБА_6 та здійснив їх крадіжку.

Після чого, ОСОБА_4 виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном тобто металевими виробами загальною вагою 40 кілограм на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними, противоправними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки, які згідно з висновком експертизи судового експерта № 1695/22 від 11.07.2022, становлять 306 грн.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 05.07.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 10.05.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10.05.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.05.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.07.2022.

Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже не початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені у діях ОСОБА_4 встановлено наступні ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України:

1)Може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), зокрема, ОСОБА_4 проживає в одному населеному пункті зі свідками та потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, товаришує з ними та має з ними контактні зв`язки. Враховуючи ці обставини, є підстави вважать, що у разі не обрання стосовно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, останній будь - яким чином (підкупом, погрозами, тиском) може незаконно схилити свідків та потерпілих до спростування показів, які вони надали раніше;

2) може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), зокрема ОСОБА_4 був раніше засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі.

3) 14.07.2022 ОСОБА_4 після повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за місцем свого проживання перестав проживати і виїхав за межі Красноградського району, Харківської області, тому є підстави вважати що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), що підтверджується показами свідка ОСОБА_7 показами ОСОБА_11 .

Вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Обґрунтуванням необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можуть бути: суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчать про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20.05.2010).

Враховуючи наявність таких ризиків, є обґрунтована підозра, вважати, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою ОСОБА_4 зможе контактувати зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження, безпосередньо або через інших осіб, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а отже більш м`який запобіжний захід не може запобігти зазначеним вище ризикам.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та захисника, який просив обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, пославшись на недоведеність відповідних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КУпАП, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.185 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

В судовому засіданні стосовно ОСОБА_4 встановлено наступні ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України:

1)Може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), зокрема, ОСОБА_4 проживає в одному населеному пункті зі свідками та потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, товаришує з ними та має з ними контактні зв`язки. Враховуючи ці обставини, є підстави вважать, що у разі не обрання стосовно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, останній будь - яким чином (підкупом, погрозами, тиском) може незаконно схилити свідків та потерпілих до спростування показів, які вони надали раніше;

2) може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), зокрема ОСОБА_4 був раніше засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі.

3) 14.07.2022 ОСОБА_4 після повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за місцем свого проживання перестав проживати і виїхав за межі Красноградського району, Харківської області, тому є підстави вважати що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), що підтверджується показами свідка ОСОБА_7 показами ОСОБА_11 .

Вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Таким чином, беручи до уваги викладене, оскільки наявні певні ризики, передбачені ст.177 КПК України, перелічені вище, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, йому необхідно обрати міру запобіжного заходу.

При цьому відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

5. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Мамедова проти Росії» вказав, що, хоча, суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Також слідчий суддя(суд), суд повинен ураховувати, що тримання під вартою має застосовуватися тільки у виняткових випадках, як винятковий захід, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28.1098 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Реалізуючи положення ч.5 ст.199 КПК, слідчий судця, а також суд відповідно до ч.3 ст.331 КПК мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Прокопенко проти України», від 5.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»). Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п.1 ст.5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням положень ч.4 ст.194 КПК України приходить до висновку про можливість застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не пов`язану з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

При цьому в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з чим домашній арешт обертається за місцем його мешкання.

Крім того, щоб не обмежувати вільне пересування підозрюваного цілодобово, оскільки останній має намір працевлаштуватися та для можливості підтримувати свою життєдіяльність та забезпечувати членів своєї сім`ї, слідчий суддя вважає на можливе обрати домашній арешт у певний період доби.

Що стосується строку обрання міри запобіжного заходу, то в клопотанні слідчий просить обрати його на 60 днів, однак відповідно до витягу з ЄРДР, строк досудового розслідування спливає 02.03.2023 року, в межах якого слідчий суддя і може обрати міру запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника начальника СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- в період з 20:00 год. по 06:00 год. знаходитись на території домоволодіння в якому він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_4 ухвали суду покласти на Красноградський РВП ГУНП в Харківській області.

Строк дії ухвали не може перевищувати строку досудового розслідування, тобто діє до 02.03.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Після проголошення даної ухвали, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язаний невідкладно з`явитися до відповідальної особи Красноградського РВП ГУНП в Харківській області для постановлення на облік.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1