Дата документу 17.03.2023Справа № 554/268/23
Провадження № 1-кп/554/866/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

встановив:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб з особами, матеріали справи щодо яких виділено в окреме провадження, на початку липня 2022 року по вулиці Героїв Сталінграду в м. Полтава, під час зустрічі зі знайомими запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за грошову винагороду організувати їх перетин через державний кордон України, поза визначеними пунктами пропуску.

З цією метою в серпні 2022 року за тією ж адресою довів їм, що у визначений час за його вказівкою він направить їх з м. Полтави до м. Чернівці до осіб, матеріали справи, щодо яких виділено в окреме провадження, які організують їх зустріч та у визначений час доставлять до місця, де вони незаконно перетнуть державний кордон України, повідомив, що кожен з них за організацію незаконного перетину державного кордону повинен взяти із собою гроші в сумі 3200 доларів США, щоб потім передати їх іншим особам, матеріали справи щодо яких виділено в окреме провадження.

01.09.2022 ОСОБА_6 по вулиці Героїв Сталінграду, 28 м. Полтави, у своєму автомобілі «Аudi A4» д.н.з. НОМЕР_1 , при особистій зустрічі, підтвердив ОСОБА_9 розроблену ним злочинну схему та пообіцяв надати контакти особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, після чого по зателефонував останньому та повідомив про намір перетину державного кордону України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дату їх виїзду з м. Полтава до м. Чернівці, а саме: 03.09.2022, також 01.09.2022 на мобільний телефон ОСОБА_9 він переслав номер телефону іншої особи, матеріали справи щодо якої виділено, для подальшого зв`язку.

04.09.2022 приблизно о 10 год. 00 хв. особа, матеріали справи щодо якої виділено в окреме провадження зустріла ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у м. Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області, звідки автомобілем «RENAULT LAGUNA» доставила та заселила останніх до 204-го номеру мотелю « ОСОБА_10 », за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього в номері вищезазначеного мотелю за попередньою змовою із іншими обвинуваченими отримала для себе грошову винагороду по 3200 доларів США від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за незаконне переправлення останніх через Державний кордон України. Одразу після цього особу, щодо якої справа виділена в окреме провадження затримано працівниками правоохоронних органів.

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 3 ст. 332 КК України як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене щодо декількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений ОСОБА_6 свою провину за ч. 3 ст. 332 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення відповідно до обвинувального акту. Вказав, що коштів за свої протиправні дії не отримав. Окрім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які самі висловили бажання перетнути кордон та в подальшому звернулись до правоохоронних органів, іншим особам цього не пропонував. У вчиненому щиро розкаявся, наразі має поганий стан здоров`я, потребує операції, подав документи для встановлення інвалідності.

Суд рахує, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України вважає повністю доведеною.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини цього КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, його метою є виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, роль кари як мети покарання є другорядною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, проте за обставин справи обвинувачений матеріальних збитків не заподіяв, матеріальної вигоди за вчинення протиправних дій не отримав, інших кримінальних правопорушень ніж щодо двох осіб, які діяли під контролем правоохоронних органів не вчиняв, кордону не перетинав, від суду не переховувався.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який не судимий, не офіційно працює, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, страждає на ряд серйозних захворювань опорно-рухового апарату та серцево-судинної системи, перебуває на диспансерному обліку в кардіодиспансері з приводу гіпертонічної хвороби, потребує оперативного втручання, характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого визнаються: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність серйозних захворювань. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в обвинувальному акті не вказано.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують його суспільну небезпечність, відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі санкції ч. 3 ст. 332 КК України, із застосування положень ст. 69 КК України без додаткових видів покарання та із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду, з урахуванням тривалості його попереднього ув`язнення та позиції прокурора, саме таке покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням є справедливим та законним з огляду на всі фактичні обставини справи у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його подальшого виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами, відповідатиме принципам індивідуалізації покарання, співмірності та меті призначення покарання.

Судові витрати на залучення експерта слід покласти на обвинуваченого в розмірі 1/3 частини, з огляду на те, що у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнали свою провину ще дві особи, щодо яких матеріали справи органом досудового розслідування були виділені в окреме провадження, уклали угоди з прокурором про визнання винуватості та погодились на призначення покарання з випробуванням з іспитовим строком. Відомості про речові докази суду не надано. Запобіжний захід особисте зобов`язання обвинуваченому необхідно залишити до вступу вироку в законну силу з метою забезпечення його виконання.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід особисте зобов`язання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання період перебування його під вартою з 21.09.2022 року по 13.01.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1006 грн 83 коп. витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1