Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/168/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоновершка, Кропивнциького району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зі слів працює охоронцем в ТОВ «Скіф», не одруженого, без утриманців, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.04.2021 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 18.10.2022 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання на 10 місяців 8 днів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 13 год. 30 хв. 22.03.2023 року по 13 год. 30 хв. 10.05.2023 року з визначенням застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 53 680 грн.

інші учасники судового розгляду:

прокурор - ОСОБА_8

захисник - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що в ухвалі в порушення ст. 196 КПК України взагалі не зазначено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Також судом першої інстанції не було враховано, що підозрюваний, визнав вину в повному обсязі, про що повідомив під час допиту у суді, має постійне місце проживання, проживає зі співмешканкою, має міцні соціальні зв`язки, не має негативних характеристик з місця проживання, працює охоронцем в ТОВ «СКІФ». Крім того, ОСОБА_7 ніколи не переховувався від органу досудового розслідування та суду, притягуючись раніше до кримінальної відповідальності. Вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що в діях мого клієнта існують ризики, які передбачені п. 1,5. ч. 1 ст. 177 КПК України та неправомірно застосував до підозрюваного ОСОБА_7 виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 31.12.2022 року проник до домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки таємно повторно викрав майно належне ОСОБА_9 на загальну суму 7 000 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про що 10.03.2023 року йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.03.2023 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №000002 в межах строку досудового розслідування, з 13.30 год. 22.03.2023 по 13.30 год. 10.05.2023 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, ОСОБА_7 пред`явлено повідомлення про підозру у вчинення тяжкого, повторного, умисного, корисливого злочину. ОСОБА_7 не вчиняє дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому. Інкримінований злочин мав місце в період умовно-дострокового звільнення. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Враховано судом і дані, що характеризують особу ОСОБА_7 . Підозрюваний втрачає сталі соціальні зв`язки. Суспільно корисною працею не займається, неодноразово судимий. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним - до восьми років позбавлення волі, є підставою для можливого переховування від слідства та суду. За таких умов, обґрунтовано вважав, що підозрюваному не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, посягає на суспільні інтереси - проти власності потерпілого, про що йому вручено повідомлення про підозру.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, про що зазначив в ухвалі.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника щодо недоведеності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя встановив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до восьми років.

Тому, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваного, та врахувавши ступінь тяжкості злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваний обізнаний про місце проживання потерпілого, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його триманню під вартою.

Більш того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні корисливого, тяжкого кримінального правопорушення. Посягає на суспільні інтереси - проти власності. Інкримінований злочин мав місце в період умовно-дострокового звільнення. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. При цьому, дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, ретельно обдумані, мають ознаку повторності, так як останні неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за майнові злочини.

Колегією суддів також враховано і те, що ОСОБА_7 суспільно корисною працею не займається, тобто втрачає сталі соціальні зв`язки, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану.

При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом чи особисте зобов`язання, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, на думку апеляційного суду, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є мотивованими.

При цьому, апеляційним судом враховуються доводи захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного стосовно того, що останній має постійне місце поживання, за яким проживає зі співмешканкою, не має негативних характеристик, працює.

Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від суду; здійснення незаконного впливу на потерпілого; або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, який посягає на суспільні інтереси проти власності, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: