ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/159/21 Номер провадження 11-кп/814/737/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Московського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2021 року, - щодо ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з вищою юридичною освітою, з 01.08.2002 р. по 14.06.2005 р. та 33.04.2014 р. по 23.03.2015 р. проходив військову службу у Збройних силах України, має офіцерське звання (капітан), з 30.03.2016 р. по 28.04.2017 р. займав посаду інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харкові, є учасником бойовий дій, перебуваю на військовій службі у Десантно-штурмових військах Збройних сил України протягом 2018-2019 : приймав участь у бойових діях та нагороджений відзнакою Президента України «За участь в операції в антитерористичній операції», медаллю Генерального штабу МО України «За участь в Операції об`єднаних сил», медаллю «Ветеран війни», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та виправдано.

Скасовано арешт, накладений на майно обвинуваченого на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 25.04.2017 р., а саме: на 1 патрон з гумовою кулею, 1 гільзу, 1 магазин від пістолету, пістолет «Форт 12», та повернуто зазначене майно ОСОБА_7 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

За версією слідства ОСОБА_7 , 24.04.2017 р. близько 16:00 години, перебуваючи біля дитячого майданчику у дворі будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 60, який є загальнодоступним громадським місцем, діючи, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи діяти саме таким чином, з мотивів явної неповаги до суспільства, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, не маючи будь-яких законних підстав на застосування гладкоствольної вогнепальної зброї самозахисту - «травматичного» пістолету моделі «Форт-12Р», зневажаючи відпочиваючих мешканців вказаного будинку, діючи з особливою зухвалістю, здійснив постріл гумовою кулею з пристрою «Форт-12Р», серія НОМЕР_1 , калібру 9 мм. у бік людей, які знаходились поруч, а саме: ОСОБА_9 та інших.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурором подана апеляційна скарги в якій він ставиться питання про скасування вироку суду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить постановити новий вирок , яким визнати винним ОСОБА_7 та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, згідно з вимогами ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого судові витрати за проведення експертних досліджень на загальну суму 4630,85 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, та є підставою для скасування судового рішення, сторона обвинувачення вважає, що вирок суду є незаконним та необгрунтованим і підлягає скасуванню, Апелянт зазначає, що суд першої інстанції упереджено аналізує матеріали кримінального провадження, показання свідків та трактує їх не об`єктивно та робить власні виводи, які не грунтуються на матеріалах кримінального провадження. Судом неправильно встановлено субєктивну сторону вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме його психічного ставлення до суспільно-небезпечного діяння. Вказує, що

Захисником в інтересах обвинуваченого подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, обгрунтовуєючи тим, що апеляційна скарга не відповідає вимогам КПК, так як не зазначені вимоги, які відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення та винесення нового вироку.

Захисник вказує, що прокурором не наведено логічність наведених доказів для скасування рішення, сторона захисту констатує, що судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України України, за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінений кожний доказ з точки зору незалежності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вважає, що підстав для задоволення апеляції прокурора відсутні, та просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник в судове засідання з`явилися, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили вирок залишити без змін.

Прокурор в судове засідання з`явився, наполягав на задоволенні його апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції дотримався вимог зазначених норм кримінального процесуального законодавства, повно та всебічно розглянув кримінальне провадження, дослідив докази, надав їм оцінку та ухвалив законне, вмотивоване та обґрунтоване судове рішення.

Відтак, доводи сторони обвинувачення про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині оцінки та правової кваліфікації протиправних дій обвинуваченого, що вплинуло на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є безпідставними.

Виходячи з правових висновків Великої Палати Верховного Суду,викладених у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к), безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає у посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, у тому числі, спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами нападу, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 ККУкраїни обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства та умисними діями.

Як правильно встановив суд першої інстанції ОСОБА_7 не вчиняв будь-яких умисних дій пов`язаних з порушенням громадського порядку та неповаги до суспільства.

З показань обвинуваченого та свідків, постріл з вогнепальноої зброї був проведений неумисно, тобто при падінні ОСОБА_7 , що виключає склад злочину, передбачений ст. 296 КК України, та як при вчинені хуліганства всі дії мають бути умисними.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення

С У Д Д І:

ОСОБА_2 В ОСОБА_10 А ОСОБА_11