УХВАЛА
Іменем України

03.11.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , внесене в рамках кримінального провадження №0000129 від 08.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України та додані до нього матеріали,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання останньої, тобто за адресою: АДРЕСА_1 .
У клопотанні вказано, що 20.02.2014 російською федерацією розпочато збройну агресію проти України.
Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VІІІ відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року російська федерація визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства (зокрема і воєнні злочини).
У подальшому, 24.02.2022 близько 5 год. президентом російської федерації путіним в.в. відкрито оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. В цей же день військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через її державні кордони та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе державне чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
У зв`язку з збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ та востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 573/2022 від 12.08.2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Слідчий зазначає, що не пізніше 04.03.2022 у ОСОБА_4 , з мотивів ідеологічно-політичних уподобань щодо підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України, виник злочинний умисел на виправдовування, визнання правомірною та заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом висловлення закликів до визначеного кола осіб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 10 квітня 2022 року приблизно 11 год. перебуваючи поблизу головного входу адміністративного корпусу ліцею № 25 м. Житомира, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, 18, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході розмови зі своїми колегами, з ідеологічних мотивів виправдовувала, визнавала правомірною, заперечувала збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, а також виправдовувала та глорифікувала осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, переконуючи своїх колег по роботі, висловила такі заклики, що « ОСОБА_8 не винний в тому, що почалася спецоперація, винна влада України», «всередині було багато зброї і військових, у вибуху винна наша влада, яка помістила військових і зброю до ліцею, а ОСОБА_8 і російська армія не винні у вибуху», «руйнування ліцею відбулося у зв`язку з тим, що у приміщенні ліцею перебували військові та зберігалася зброя», «всередині було багато зброї і військових, у вибуху винна наша влада, а ОСОБА_8 і російська влада не винні у вибуху», «виною всьому керівництво країни, що дозволило тут розміщати військових і спровокували росіян, які проводять спецоперацію, вистрілити», «росія дбає за своїх людей, а через Україну нас підставили під удар, російська армія в цьому не винна», «росія нічого такого не хотіла, це Україна її спровокувала», « ОСОБА_8 не надавав наказ стріляти в нашу школу це наше керівництво їх спровокувало, помістивши у школи військових», «якби наше керівництво держави могло домовитись, йшло б на поступки рф то ми б не знали, що таке війна», «це наша політика, України з росією не домовилась, не пішла на поступки, що б завершити війну», «збройні сили російської федерації ведуть визвольну боротьбу проти націоналістичних рухів та діючої влади», «Україна і росія мають бути єдиним цілим, так як в росії краща медицина, освіта, краща економіка, а в нас немає нічого», «коли росія окупувала ОСОБА_9 півострів у 2014 році…це правильно, так як Крим завжди був російським і належав росії», «окуповані території Донецьку і Криму належать по праву росії і росія правильно їх захопила, бо там російськомовне населення», «президент рф ОСОБА_8 правильно зробив, що ввів в Україну війська, оскільки в нашій країні занедбана економіка», після зміни влади в України жити стане краще», «ведення військ рф в Україну, а також запровадження так званої «політики путіна» у нашій державі піде на користь її розвитку, так як в них рівень економічного та освітнього потенціалу набагато кращий за наш», «президент рф ОСОБА_8 не віддав наказ про повномасштабне військове вторгнення в Україну, ніякої збройної агресії з боку росіян в Україну не має, а дії росії є правильними по відношенню до України та українців».
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в умисному виправдовуванні, визнанні правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, а також виправдовуванні та глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, сторона обвинувачення підтверджує зібраними під досудового розслідування доказами, зокрема: рапортом про виявлене кримінальне правопорушення УСБУ в Житомирській області від 08.07.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; одночасних допитів ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 ; висновком за результатами проведення лінгвістичного дослідження писемного мовлення від 27.10.2022; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 28.10.2022; іншими матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий зазначив, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В обґрунтування наявності зазначених ризиків вказано, що підозрювана ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, слідчий зазначив, що наявність вищевказаних ризиків обумовлює необхідність у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_4 зазначила, що є корінною житомирянкою, не виїжджала та не має можливості виїжджати за межі України за станом здоров`я, оскільки має ряд хвороб, серед яких є і важкі, з підозрою не згодна, інкримінованих у клопотанні висловів не говорила, характеризується позитивно. На підставі цього ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні клопотання.
Захисник підозрюваної ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що наведені прокурором ризики є необґрунтованими.
Захисник підозрюваної ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що підозра ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні є необґрунтованою, ризики не підтверджені доказами. Зазначив, що провадження в справі закривалось, проте було скасовано постанову про закриття і після додаткового допиту свідків, його підзахисній вручено повідомлення про підозру. Крім цього, адвокат ОСОБА_6 зазначив, що покази свідків до моменту закриття провадження та покази свідків після скасування постанови про закриття провадження мають суттєві відмінності в частині змістовності.

Заслухавши прокурора, підозрювану, її захисників, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому перебуває кримінальне провадження №0000129 від 08.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

28.10.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 2 ст. 177 підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтована підозра, в контексті рішень Європейського Суду з прав людини, - це добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтована.
Виходячи з доказів, долучених до клопотання, слідчий суддя вважає обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 працевлаштована заступником директора з навчально-виховної роботи ліцею №25 м. Житомира, раніше не судима.
Слідчим суддею враховано, що наведені в сукупності обставини можуть переконати об`єктивного спостерігача у можливості впливу підозрюваної ОСОБА_4 на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки переважна більшість свідків події є колегами підозрюваної, які в силу займаної нею посади заступника директора з навчально-виховної роботи ліцею №25 м. Житомира, підпорядковані їй.
Решту ризиків слідчим, прокурором належним чином не доведено та не обґрунтовано.
Аналізуючи викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик впливу підозрюваної ОСОБА_4 на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Місце проживання ОСОБА_4 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжного заходу, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, беручи до уваги, що досудове провадження триває з 08.07.2022 року, доказів на обгрунтування ризиків слідчим та прокурором не надано, не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного є не доцільним, частина наведених стороною обвинувачення ризиків є необґрунтованими, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання з покладенням на останню обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задоволити частково.
Обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження;
2) не відлучатися за межі міста Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;
3) повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та роботи.
4) утримуватись від спілкування з свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17
5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади паспорт для виїзду за кордон.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що у разі ухилення або невиконання покладених на неї даною ухвалою обов`язків, до неї буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1