Справа № 739/866/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/113/23
Категорія - ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000179 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Суперфосфатне, Самаркандської області, Республіки Узбекистан, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, освіта середня, не працює, раніше не судимий;

засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік; та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта базова середня, не працює, раніше не судимий;

засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.08.2022 на речові докази, а саме: монтажні пічні чавунні дверцята груби.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь держави 377 грн. 54 коп. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Місцевим судом встановлено, що 08 серпня 2022 року, близько 10:00 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , через незамкнені вхідні двері, проникли до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали належні ОСОБА_12 монтажні пічні чавунні дверцята з рамкою груби, чим заподіяли потерпілій майнову шкоди на суму 301,50 грн.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий вирок, яким відповідно до ч.1 ст.76 КК України, на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вказаний вирок залишити без змін. В обґрунтування скарги послався на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, місцевий суд при звільненні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від призначеного покарання, не зобов`язав останніх повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, як це зазначеного у п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисника, які поклалися на розсуд суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з пунктами 3, 4 ч.1 ст.420 КПК України, апеляційний суд має скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Частиною 1 ст.421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, кваліфікація їх дій та міра покарання в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинувачених від відбування призначеного покарання, на підставі ст.ст.75, 76 КК України, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному. Не заперечували проти покладення на них всіх обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, які зобов`язувався виконувати.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, згідно з вимогами ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування, на підставі ст.75 КК України, та з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції, згідно з вимогами ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на триманні двох неповнолітніх дітей; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування, на підставі ст.75 КК України, та з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Проте, звільняючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, суд, зокрема, поклав на них обов`язок: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, що не відповідає змісту п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відтак, ураховуючи, що суд не зобов`язав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, в частині застосування ст.76 КК України, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 420, 532 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати у частині визначення обов`язків, які суд покладає на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, покласти та ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4