Номер провадження: 11-сс/813/28/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000206 від 08.12.2021 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 08.12.2021 року за № 0000206 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 22.09.2022 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши розпорядження і користування, а саме: мобільний телефон марки «LG», ІМЕІ: НОМЕР_1 , якій належить ОСОБА_7 .

В обґрунтування накладення арешту слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, зауважує про невиконання вимог ст. 94, 132, 173 КПК України та положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Апелянт зауважує про те, що відсутні докази причетності ОСОБА_7 до перелічених в клопотанні слідчого юридичних осіб, обшук проведений за місцем проживання ОСОБА_7 , тоді як в клопотанні щодо здійснення незаконної діяльності зазначено іншу адресу. Слідчим суддею не надано оцінки розумності та співмірності обмеження права власності на майно, яке арештовано. Адвокат зауважує про те, що постанова про визнання речовими доказами є формальною та необґрунтованою. Слідчим суддею не з`ясовано чи був знаряддям вчинення кримінального правопорушення мобільний телефон, який вилучено, чи зберіг на собі його сліди або чи містить відомості,які мають доказове значення у справі. Також апелянт зауважує про бездіяльність слідчого, який після визнання вилучених речей речовим доказом 22.09.2022 не був позбавлений можливості дослідити вказаний доказ. Також апелянт зазначає про порушення вимог ст..171 КПК України та звернення слідчого до суду з пропуском 48 годинного строку.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції сторін

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказане узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Ухвала слідчого судді відповідає вищезазначеним нормам в повному обсязі.

Встановлено, що Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000206, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 08.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводиться СВ ВП №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

22.09.2022 року, на підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 01.09.2022, в період часу з 07 год. 30 хв. до 08 год. 11 хв., працівниками правоохоронних органів був проведений обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «LG», ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 22.09.2022, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Під час розгляду клопотання слідчого про арешт вищезазначеного майна слідчим суддею у відповідності до вимог ст.173 КПК України встановлено обставини та підстави, за яких прийнято обґрунтований висновок про накладення арешту на вилучене в ході санкціонованого обшуку майно, а саме: мобільний телефон марки «LG», ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді відповідає вимогам ст.98, 170-173 КПК України та не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Так, до уваги не приймаються доводи про недоведеність причетності ОСОБА_7 до юридичних осіб, які, в свою чергу, причетні до привласнення бюджетних коштів. Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що встановлено обставини використання мобільного телефону для ведення «чорної бухгалтерії», а тому з метою встановлення цих обстави обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно, що відповідає вимогам ст..98 КПК України.

Спростовуються матеріалами кримінального провадження доводи сторони захисту про порушення вимог п.п. 5,6 ч.2 ст.173 КПК України та не приймаються до уваги доводи про те, що слідчим суддею в порушення вимог ст.94 КПК України не надано оцінки доказам у справі, оскільки на даній стадії кримінального провадження положення зазначеної норми не виконуються.

Позбавлені правових підстав доводи апелянта про необґрунтованість постанови слідчого про накладення арешту на майно та наявність в його діях бездіяльності з проводу того, що з 22.09.2022 не було досліджено телефон, який вилучено за місцем проживання ОСОБА_7 , оскільки відповідно до положень Глави 17 КПК України під час вирішення питання даного заходу забезпечення кримінального провадження не надається оцінка діям органу досудового розслідування. Обставини, про які зауважує апелянт, вирішуються в порядку положень, визначених Главою 26 КПК України.

Як встановлено під час дослідження матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 01.09.2022 органам досудового розслідування надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 і саме за вказаною адресою 22.09.2022 виявлено та вилучено мобільний телефон, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Тобто слідчу дію проведено у відповідності до вимог ст.234 КПК України, інші обставини, зокрема обґрунтованість проведення обшуку саме за даною адресою, не перевіряються. Ухвала слідчого судді про надання дозволу на обшук не оскаржується.

Слідчим суддею у своєму рішенні прямо зауважено підстави відповідності вилученого за місцем проживання ОСОБА_7 майна критеріям ст..98 КПК України, а тому суперечать змісту постановленої ухвали доводи апелянта про те, що ці обставини не встановлені.

Положення, визначені абз.2 ч.5 ст.171 КПК України регламентують порядок повернення вилученого майна в разі неподання протягом 48 годин клопотання про його арешт, проте кримінальний процесуальний закон не передбачає заборону розгляду такого клопотання слідчим суддею. Вказана норма передбачає обов`язки саме слідчого та прокурора щодо її дотримання. Ці порушення підлягають оцінці в порядку застосування положень Глави 26 КПК України.

Вилучене майно 22.09.2022 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000206, воно відповідає положенням ст.98 КПК України і відсутні підстави вважати, що висновок слідчого судді про накладення арешту на це майно не відповідає засадам Глави 17 кримінального процесуального закону.

23.09.2022 (28.10.2022) слідчий у строки передбачені ст.177 КПК України звернувсь до суду з клопотанням про арешт вилученого майна.

Таким чином відсутні підстави вважати, що з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся поза межами процесуального строку.

Власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали, колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 08.12.2021 року за № 0000206 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 22.09.2022 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «LG», ІМЕІ: НОМЕР_1 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3