Справа № 597/1508/21
Провадження № 1-кп/597/2/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі: судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297 від 02.08.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, освіта повна загальна середня, непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 Кримінального кодексу України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

установив:

01.08.2021 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи біля господарства ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , у ході словесного конфлікту з останньою, діючи з необережності, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості заподіяння в результаті своїх дій тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхнув рукою ОСОБА_6 в область грудей, від чого остання втратила рівновагу та з висоти власного зросту впала на праву половину стегна та тазу при приведеній нижній кінцівці на дорогу, вкриту камінням. Внаслідок вищезазначених необережних дій зі сторони ОСОБА_3 ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки правої стегнової кістки, яке за ступенем тяжкості належить до категорії середньої тяжкості, як таке, що супроводжується довготривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я.

Своїми необережними діями, які виразились у спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 Кримінального кодексу України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, цивільний позов потерпілої в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав та показав, що 01.08.2021 року він на вулиці навпроти господарства ОСОБА_6 обламував гілля на кущі. В цей час до нього зі свого господарства вийшла ОСОБА_6 , почала обзивати нецензурними словами та наносити удари держаком. Він оборонявся, а потім втік. Коли повернувся до господарства ОСОБА_6 , побачив, що остання сидить на землі, спершись на хвіртку. Він намагався її підняти, однак йому це не вдалося, тоді він пішов на пляж.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в пред`явленому обвинуваченні, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, при викладених у обвинувальному акті обставинах в повному обсязі підтверджується наступними зібраними та проаналізованими у судовому засіданні доказами, які суд вважає належними, допустимими та достовірними.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 01.08.2021 року у післяобідню пору доби у неї виник словесний конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_3 , який навпроти її господарства обламував гілля з кущів. Під час даного конфлікту обвинувачений взяв оберемок обламаного гілля, підійшов до неї і штовхнув її у область грудей, внаслідок чого вона впала на правий бік на дорогу, вкриту камінням, та не могла піднятися, бо нога стала нерухома. Обвинувачений ОСОБА_3 пішов. Коли повернувся, намагався її підняти, на що вона відмовила, оскільки сильно боліла нога. У подальшому до неї підійшли сусіди ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_9 . ОСОБА_8 пішла до хати, принесла їй мобільний телефон та подзвонила у поліцію. Вона повідомила по телефону сина ОСОБА_10 про інцидент, який трапився між нею та ОСОБА_3 , і попросила, щоб він приїхав, тому що вона не може встати через сильний біль у нозі.

Суд враховує, що показання потерпілої є послідовними, логічними, переконливими, не мають істотних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів, а також узгоджуються з іншими доказами у даному кримінальному провадженні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що влітку 2021 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи у м.Заліщики у відпустці та повертаючись з парку разом з дочкою та батьком ОСОБА_12 додому, чула суперечку між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зміст якої вона не зрозуміла. Після цього, коли підійшла до господарства потерпілої ОСОБА_6 , побачила ззаду обвинуваченого ОСОБА_3 , який був одягнутий у той самий одяг, у якому вона його бачила цього ж дня. ОСОБА_6 лежала на землі та не могла підвестися через сильний біль у нозі. Потерпіла розповіла, що у неї виник конфлікт з ОСОБА_3 , під час якого обвинувачений штовхнув її, від чого вона впала на землю. На прохання ОСОБА_6 вона принесла їй телефон, щоб подзвонити до синів. У подальшому приїхав син потерпілої ОСОБА_13 разом з дружиною ОСОБА_14 , швидка медична допомога та поліція.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що 01 серпня 2021 року, точної години не пам`ятає, він з дочкою ОСОБА_11 поверталися додому та побачили ОСОБА_6 , яка лежала поперек дороги на землі. Вона скаржилася на біль у нозі, тоді вони її припідняли та підсунули до труби хвіртки. Потерпіла ОСОБА_6 розповіла, що її штовхнув у груди обвинувачений ОСОБА_3 , після чого вона впала на землю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він є сином потерпілої ОСОБА_6 . 01.08.2021 року між 17 та 19 годинами до нього зателефонувала сусідка ОСОБА_11 та повідомила, що його мати ОСОБА_6 у важкому стані, після чого передала трубку матері, яка розповіла, що ОСОБА_16 штовхнув її, вона впала і не може піднятися через сильний біль у нозі. Він викликав швидку та прибув на місце події разом з дружиною ОСОБА_17 . ОСОБА_6 повідомила йому, що через обрізання куща у неї виник конфлікт з ОСОБА_3 , у ході якого він штовхнув її з розвороту у ділянку грудної клітки, внаслідок чого вона впала на землю. Після цього у ОСОБА_6 було діагностовано перелом шийки стегна, її перевели у Чернівецьку лікарню, де рекомендували провести заміну суглоба.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що 01.08.2021 року у післяобідню пору доби вона разом з чоловіком ОСОБА_15 відпочивали у с.Касперівці. До чоловіка зателефонувала його мати ОСОБА_6 та повідомила, що її вдарив ОСОБА_3 , вона впала та не може піднятися, бо дуже болить нога. Коли вони прибули на місце події, то побачили ОСОБА_6 , яка лежала на дорозі та скаржилася на біль у нозі, її стопа була вивернута у правий бік. Потерпіла повідомила, що ОСОБА_3 обламував декоративний кущ, а коли вона зробила йому зауваження, штовхнув її та вона впала на дорогу, вкриту камінням.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що що він є сином потерпілої ОСОБА_6 . 01.08.2021 року він перебував у с.Печорна. Після обіду він дізнався від брата Арсена про те, що їхню матір ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_3 , від чого вона травмувала ногу. Коли він приїхав у м.Заліщики, то застав матір у лікарні. Потерпіла розповіла, що у неї відбувся конфлікт з ОСОБА_3 .

Крім доказів, отриманих з пояснень потерпілої та показань свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується також дослідженими та проаналізованими судом у судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.08.2021 року, згідно якого ОСОБА_3 01.08.2021 року біля 19 години 00 хвилин на вул.С.Стрільців штовхнув ОСОБА_6 .

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.09.2021 року з доданими до нього фототаблицями за участі потерпілої ОСОБА_6 у присутності двох понятих, де потерпіла ОСОБА_6 розповіла та продемонструвала, яким чином ОСОБА_3 штовхнув її біля господарства у АДРЕСА_2 . Зокрема, остання повідомила, що на дорозі біля її господарства, що в АДРЕСА_3 , а саме: біля куща, між нею та ОСОБА_19 виник словесний конфлікт, під час якого останній штовхнув її рукою в область грудей, від чого остання впала на праву половину стегна та тазу на дорогу, вкриту камінням.

Висновком експерта Чортківського районного відділення Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи №127 від 23.09.2021 року, згідно якого у ОСОБА_6 , 1936 року народження, закритий перелом шийки правої стегнової кістки, який за ступенем тяжкості належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що супроводжується довготривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я. Судячи з морфологічних властивостей, перелом стегнової кістки (в ділянці шийки) у ОСОБА_6 характерний для виникнення внаслідок дії травмуючої сили в ділянку зовнішньої поверхні стегна, що зазвичай виникає при падінні на праву половину стегна та тазу при приведеній нижній кінцівці. Згідно записів у медичних картках стаціонарного хворого №2584/133 КНП «Заліщицька ЦМЛ» та №9091 «Чернівецька лікарня швидкої допомоги» (клінічних даних, перебігу травматичного процесу, рентгенологічних даних) тілесне ушкодження могло утворитись у ОСОБА_6 01.08.2021 року.

Медичною картою стаціонарного хворого №2584/133 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , з якої вбачається, що 01.08.2021 року оглядом травматолога встановлений заключний клінічний діагноз: «Закритий трансцервікальний перелом шийки стегна зі зміщенням відламків».

Медичною картою стаціонарного хворого № 9091 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 швидкої допомоги, з якої вбачається, що 05.08.2021 року при огляді лікарем стаціонару сумісно із завідуючим встановлено, що права нижня кінцівка знаходиться у вимушеному положенні. Рентгенографія: субкапітальний перелом шийки правої стегнової кістки. Діагноз розширений: «Закритий субкапітальний перелом шийки правої стегнової кістки». Рішення консиліуму: «Враховуючи характер травми, дані інструментальних методів обстеження, хворій рекомендовано оперативне лікування».

Надаючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого щодо надання потерпілою неправдивих обвинувальних показань, відповідно до яких потерпіла обмовляє обвинуваченого, оскільки такі твердження не підтверджені жодними належними доказами та є лише непідтвердженими припущеннями обвинуваченого з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Як вбачається з висновку експерта у кримінальному провадженні №0000297 від 02.08.2021 року, який ніким з учасників кримінального провадження не оспорювався, травмування правого стегна при падінні, як на те вказала ОСОБА_6 , при проведенні за її участі слідчого експерименту 13.09.2021 року не виключається. При цьому потерпіла та свідки у судовому засіданні пояснили, що під час конфлікту ОСОБА_3 штовхнув рукою ОСОБА_6 в область грудей, від чого остання впала на праву половину стегна та тазу на дорогу, вкриту камінням.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що середньої тяжкості тілесне ушкодження, виявлене у потерпілої, було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим ОСОБА_3 поштовху у грудну клітку потерпілої ОСОБА_6 , а результатом падіння останньої та удару правою половиною стегна та тазу об тверду поверхню, що обвинувачений ОСОБА_3 хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ст.128 КК України, як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких при призначенні покарання суди в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу винуватого, який раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, обставин, що обтяжують покарання, особи винуватого, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ст.128 КК України у виді громадських робіт, оскільки він за станом здоров`я та віком підпадає під категорію осіб, яким згідно зі ст.56 КК України може бути призначене покарання у виді громадських робіт. Вказане покарання відповідатиме ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_6 у рамках кримінального провадження №0000297 від 02.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.128 КК України заявлено цивільний позов, у якому вона з урахуванням зменшених позовних вимог просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 61754 гривні 58 копійок, моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, а також витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог потерпіла вказує, що в результаті злочинних дій ОСОБА_3 їй була заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у понесенні витрат на лікування, операцію з встановлення штучного ендопротезу правого кульшового суглобу та скаладається з 61754 гривень 58 копійок. У позовній заяві потерпіла ОСОБА_6 зазначає, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення їй також була заподіяна моральна шкода у розмірі 50000 гривень. Зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 вона зазнала фізичного болю та душевних страждань, оскільки перебувала у лікарні більше місяця, на даний момент потребує реабілітації, так як самостійно пересуватися не може. Вказує, що внаслідок зазначених дій обвинуваченого ОСОБА_3 порушився її звичний ритм життя, оскільки вона весь час перебуває у будинку, не відвідує церкву, не має змоги ходити на базар та не може обходитися без сторонньої допомоги. Окрім наведеного, позовна заява містить вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що вказаний цивільний позов необхідно задоволити частково з наступних підстав.

Згідно з п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.07.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про

відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31 березня 1995 року №4

«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами.

Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, серед яких передбачено в тому числі і завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Частиною першою ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

За змістом п.8 частини другої ст.16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з положеннями частини першої ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вина ОСОБА_3 у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_6 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підтвердження розміру майнової шкоди у виді витрат на лікування та операцію зі встановлення штучного ендопротезу правого кульшового суглобу цивільною позивачкою надано суду фіскальні чеки на придбання ліків, рахунок №258 ПП " ОСОБА_20 " за придбання штучного ендопротезу кульшового суглобу (цементний тип фіксації) на загальну суму 61754 гривні 58 копійок, що узгоджується з виписками із медичних карт стаціонарної хворої ОСОБА_6 , в яких зазначене отримане нею лікування та відомості про здійснені медичні обстеження. Враховуючи, що цивільною позивачкою заявлено вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь майнової шкоди у розмірі 61754 гривні 58 копійок, суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 61754 гривні 58 копійок.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пунктів 1 і 2 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Верховний Суд України в п.9 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

На підтвердження факту заподіяння моральної шкоди потерпіла ОСОБА_6 у позовній заяві посилається на те, що внаслідок дій обвинуваченого вона зазнала моральних та фізичних страждань, оскільки перебувала у лікарні більше місяця, на даний момент потребує реабілітації, так як самостійно пересуватися не може. Вказує, що внаслідок зазначених дій обвинуваченого ОСОБА_3 порушився її звичний ритм життя, оскільки вона весь час перебуває у будинку, не відвідує церкву, не має змоги ходити на базар та не може обходитися без сторонньої допомоги.

Вказані обставини, зокрема тривалість перебування потерпілої ОСОБА_6 у медичному закладі, а саме: Обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» Департамену охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації, стверджується випискою №9091 з медичної картки стаціонарного хворого, згідно якої ОСОБА_6 поступила у травматологічне відділення для дорослих 05.08.2021 року, дата виписки - 02.09.2021 року.

Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України суд бере до уваги характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої, тривалість її лікування, час, необхідний для відновлення стану здоров`я, враховує вимоги розумності і справедливості, виходячи з чого вважає обґрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди на суму 20000 гривень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Суд також вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 , керуючись ст.124 КПК України, слід стягнути процесуальні витрати на користь потерпілої. До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного вище Закону).

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 понесено витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, що стверджується договором про надання правової допомоги №80 від 12.11.2021 року, розрахунком витрат на правову допомогу, актом виконаних робіт та квитанцією №48 від 12.11.2021 року, згідно якої адвокат ОСОБА_7 отримав оплату відповідно до договору про правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

Керуючись принципами справедливості та верховенством права й виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку, що розумним та справедливим розміром понесених потерпілою ОСОБА_6 витрат на правову допомогу слід вважати документально підтверджені витрати на суму 5000 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у виді 200 (годин) громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 61754 (шістдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят чотири) гривні 58 копійок та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: медичні карти стаціонарного хворого №2584/133 та № 9091 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , рентгензнімки на двох СД дисках, після вступу вироку в законну силу повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_21