ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2088/22 Номер провадження 11-сс/814/264/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

представника ТОВ „Хорол-Дон адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01 листопада 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області та накладено на виявлені та вилучені під час обшуку від 25.10.2022 року документи (товарно-транспортні накладні, договори постачання, складського зберігання, купівлі-продажу). В частині накладення арешту на договори оренди земельних ділянок та угоди про розірвання відмовлено.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчим відділом СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000098 від 15.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.191 КК України.

Відповідно до матеріалів провадження, на адресу СУ ГУНП в Полтавській області надійшла заява про те, що на території Полтавської області службові особи підприємств, які мають у своєму активі російський та білоруський капітал, намагаються вчиняти дії, спрямовані на виведення майна підприємств, шляхом проведення безтоварних операцій та отримання грошей у готівці з подальшим виведенням за межі України.

На даний час службові особи суб`єктів господарювання, власниками яких є громадяни Російської Федерації та Республіки Білорусь, в зв`язку з прийняттям ЗУ №2116-ІХ від 03.03.2022 року „Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів, вживають заходи щодо виведення грошових коштів та фінансових активів товариств.

Встановлено, що стовідсотковим власником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ „Хорол-Дон є ОСОБА_7 , громадянин Російської Федерації ,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, розвиток ТОВ „Хорол-Дон здійснювався за рахунок коштів ВАТ „Волго-Дон, директором якого є ОСОБА_7 . За наявними даними, девіденти від прибутку ТОВ „Хорол-Дон нараховувалися на банківський рахунок АТ „Ощадбанк, що належить ОСОБА_7 та на якому знаходяться близько 7 000 000 грн.

В той же час, ОСОБА_7 вживає заходи, направлені на виведення грошових коштів та активів товариства, у тому числі за сприяння службових осіб ТОВ „Хорол-Дон.

Крім того, за період вересня 2022 року директор ТОВ „Хорол-Дон ОСОБА_8 уклала угоди про дострокове розірвання договорів оренди з пайовиками на 24 земельні ділянки.

В подальшому, ОСОБА_8 , вже як директор ТОВ „Слобідське Агро (зареєстроване 11.08.2022 року), уклала договори оренди на вищевказані земельні ділянки, що являється ознакою розтрати та виведення активів з підприємства, як наслідок може рахуватися як упущена вигода за користування земельними ділянками, та в свою чергу зменшує капітал підприємства, який допоможе в подальшому бути націоналізованим Україною.

25.10.2022 року на підставі ухвал слідчого судді було проведено обшук за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ „Хорол-Дон за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с.Слобідка, під час якого було виявлено та вилучено документи (товарно-транспортні накладні, договори постачання, складського зберігання, купівлі-продажу, оренди земельних ділянок та угоди про розірвання).

З огляду на вказане, в ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні майна, яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також може бути використано як доказ у кримінальному провадженні. Збереження майна на час проведення досудового розслідування можливе лише за умови накладення арешту на час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що зазначене майно може мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому вважав за необхідне вжити заходи задля збереження речових доказів.

Частково відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав, що вилучені під час обшуку договори оренди земельних ділянок та угоди про розірвання не відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, не є матеріальними об`єктами, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому підстави для накладення арешту на вказане майно відсутні. Крім того, зазначив що на даний час у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків фактичним обставинам провадження, та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на договори оренди земельних ділянок. Вказує, що дане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є матеріальними об`єктами, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже потребують вжиття заходів щодо їх збереження.

Крім того, слідчий суддя не надав оцінки законності переукладання договорів оренди з ТОВ „Хорол-Дон на користь ТОВ „Слобідське Агро.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явився. Просив розгляд провадження провести за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника власника майна ОСОБА_9 , який просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до такого висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000098 від 15.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.191 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірив вказані обставини та дійшов правильного висновку про те, що законних підстав для накладення арешту на договори оренди земельних ділянок та угоди про розірвання немає.

Клопотання про накладення арешту на майно слідчий мотивував необхідністю забезпечення збереження речових доказів. Однак, договори оренди земельних ділянок та угоди про розірвання не являються безпосередніми об`єктами кримінального правопорушення та не відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Так, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували, що вилучені під час обшуку у приміщеннях за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ „Хорол-Дон договори оренди земельних ділянок та угоди про розірвання мають відношення до дій, спрямованих на виведення службовими особами підприємств, які мають у своєму активі російський та білоруський капітал, майна, шляхом проведення безтоварних операцій та отримання грошей у готівці з подальшим виведенням за межі території України.

Земельні ділянки, договори оренди, які розірвано, не є власністю ТОВ „Хорол-Дон, а отже, не можуть бути предметом злочину, що розслідується.

При цьому, у даному кримінальному провадженні, яке розслідується з 15.03.2022 року, службові особи ТОВ „Хорол-Дон жодного процесуального статусу не мають. Підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.191 КК України, нікому оголошено не було.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено законних підстав для накладення арешту на цю частину майна, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування немає.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01 листопада 2022 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4