ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/4026/19
пр. 1кп/336/101/2022

14 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ніжин Чернігівської області, громадянина України, українця, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимостей не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

3 квітня 2019 року приблизно о 20-30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні кафе «80-е» за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого з барменом ОСОБА_4 конфлікту через необхідність закриття останньою вказаного закладу, маючи умисел на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тримаючи у правій руці ніж, наніс ним потерпілій один удар у ділянку 11-го ребра по лівій задній-пахвинній лінії, що проник у черевну порожнину з наскрізним ушкодженням нижнього полюсу селезінки, з утворенням гематоми в ділянці паренефральної клітковини верхнього полюса лівої нирки, зі скупченням крові у черевній порожнині (500-600 мл), з наступною спленектомією (видалення селезінки), чим спричинив ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачений свою провину у викладеному вище не визнав та пояснив, що вони зайшли у кафе, щоб розміняти 500 гривень, були із ОСОБА_7 трохи сп`янілі, взяли по 100 грамів горілки, десь о 20-05 год. їм поставили на стіл водку, проте обвинувачений не став пити, а підійшов до барної стійки, де була потерпіла, до неї була черга з трьох людей. Обвинувачений озирнувся та побачив 5 чоловіків. Зураб каже до них: «Що ти об мене руки витираєш?». ОСОБА_5 взяв його за плечі, відтянув, щоб його не били, а сам продовжував стояти поряд. У кафе було повно людей, обвинувачений повертається, як раптом його один з чоловіків, які стояли біля входу, вдарив у щелепу. Обвинувачений закрив голову руками, а потерпіла встала між ним та Атаманюком. У цей час троє чоловіків починають бити обвинуваченого, він попередив, що викличе поліцію, просив, щоб його відпустили, намагався запертися у туалетній кімнаті, але це не вийшло. Один з чоловіків сказав, що у них є труба. Обвинувачений намагався взяти свій телефон, щоб набрати з нього, але трубою йому вибили телефон з рук, чоловіки продовжують його бити, а він намагався втікти та майже добіг до виходу, але трое чоловіків закрили двері, а позаду обвинуваченого було ще семеро, в цей час кричать: «Вбивайте його!». Йому розбили пляшку на голові, вдарили табуреткою по спині. Обвинувачений побіг до барної стійки, щоб забігти за неї, там встав. Побачив на стійці ніж з довжиною клинка близько 5 см. Чоловіки полізли до нього через стійку. В цей час обвинувачений вирішив вдарити ножем ОСОБА_8 у стегно для того, щоб приїхала поліція. Він кидається на нього з ножем у правій руці, але зненацька між ними з`являється потерпіла, обвинуваченого в цей час б`ють трубою по правій руці, тому він промахується і удар слідує у бік потерпілої, але він її не зачепив. Коли прийшов до тями, бо його ще раз вдарили, ніж був чистий, слідів крові він не бачив, потерпілої поряд вже не було. Цивільний позов обвинувачений також не визнав.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена.
Так, потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що раніше вона обвинуваченого не знала. Вона працювала барменом у кафе "80-е". Події відбувалися у квітні, ввечері. До кафе зайшли два чоловіки, один з яких потім виявився ОСОБА_5 . Він прийшов у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений замовив 2 по 100 грамів горілки, розплатився. Згодом вони почали чиплятися до інших відвідувачів, між ними та відвідувачами виник конфлікт. У залі кафе перебувало близько 8 осіб. Вона попросила ОСОБА_5 та його приятеля вийти з кафе, посилаючись на те, що заклад вже зачиняється, проте ОСОБА_5 зайшов за барну стійку. Вона стояла поруч до нього обличчям, просила піти геть. На барній стійці лежали три ножі. Раптом він схопив один з них, з пластиковим руків`ям. Вона просила його кинути ніж, але він вдарив її. Відвідувачі схопили його за руку з ножем, який відібрали, тримали його, щоб він не втік. Потерпіла вибігла на вулицю та почала кричати, згодом втратила свідомість. Обвинувачений медичну допомогу їй не надавав.

Згідно складеного 4 квітня 2019 року слідчим СВ Шевченківського РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 протоколу було проведено пред`явлення потерпілій ОСОБА_4 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії потерпіла впізнала на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_5 , як чоловіка, якого вона бачила приблизно о 20-30 год. 3 квітня 2019 року у кафе «80-е» по вул. Чарівній, 68 в м. Запоріжжі, де він наніс їй ножове поранення /т. 1, а.с. 93/.
Згідно складеного слідчим СВ Шевченківського РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 протоколу 20 травня 2019 року у приміщенні кафе «80-е» за адресою: АДРЕСА_2 було проведено слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_4 , яка під час вказаної слідчої дії пояснила, яким чином та при яких саме обставинах 3 квітня 2019 року їй було спричинено ножове поранення ОСОБА_5 . Так, потерпіла вказує, що «03.04. в 20.40 годин в приміщенні кафе, знаходячись обличчям один до одного, чоловік, тримаючи ніж у правій руці, наносить один удар ножем у ділянку лівої заднє-бокової поверхні грудної клітки (демонструє нижню третину грудної клітки)». Детальний хід проведеного слідчого експерименту вбачається з доданого до протоколу відеозапису /т. 1, а.с. 164/.
Як встановлено висновком експертів № 2396/к від 23.12.2021 року між даними про характер (колото-різане), кількість (один) та локалізацію тілесного ушкодження (в ділянці 11 ребра по лівій заднє-пахвинній лінії) та механізмом його нанесення, згідно перегляду відеозапису слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 від 20.05.2019р. встановлено збіг за кількістю, локалізацією та механізмом утворення, а саме: клинок ножа, що утримував в правій руці підозрюваний, діяв в ліву заднє-бокову поверхню грудної клітки, як ріжучий предмет. На підставі вищевикладеного можливість утворення рани в ділянці 11 ребра по лівій заднє-пахвинній лінії у потерпілої ОСОБА_4 за механізмом, на який вона вказує під час перегляду відеозапису слідчого експерименту за її участю (20.05.2019р.) не виключається /т. 2, а.с. 121/.
Згідно складеного 5 квітня 2019 року слідчим СВ Шевченківського РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 протоколу було проведено пред`явлення свідку ОСОБА_10 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії свідок впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_5 , як чоловіка, якого він бачив приблизно о 20-30 год. 3 квітня 2019 року у кафе «80-е» по вул. Чарівній, 68 в м. Запоріжжі, де він наніс ножове поранення його цивільній дружині ОСОБА_4 /т. 1, а.с. 98/.
Згідно складеного слідчим СВ Шевченківського РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 протоколу 17 червня 2019 року у приміщенні кафе «80-е» за адресою: АДРЕСА_2 було проведено слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_10 , який під час вказаної слідчої дії пояснив, яким чином та при яких саме обставинах 3 квітня 2019 року потерпілій ОСОБА_4 було спричинено ножове поранення ОСОБА_5 . Так, свідок вказує, що «в приміщенні кафе у півдев`ятого вечора чоловік, тримаючи ніж у правій руці, знаходячись обличчям до передньо-лівої бокової поверхні тулубу потерпілої, наносить їй один удар ножем у ділянку лівої заднє-бокової поверхні грудної клітки (демонструє нижню третину грудної клітки)». Детальний хід проведеного слідчого експерименту вбачається з доданого до протоколу відеозапису /т. 1, а.с. 169/.
Як встановлено висновком експертів № 2396/к від 23.12.2021 року між даними про характер (колото-різане), кількість (один) та локалізацію тілесного ушкодження (в ділянці 11 ребра по лівій заднє-пахвинній лінії) та механізмом його нанесення, згідно перегляду відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 17.06.2019р. встановлено збіг за кількістю, локалізацією та механізмом утворення, а саме: клинок ножа, що утримував в правій руці підозрюваний, діяв в ліву заднє-бокову поверхню грудної клітки, як ріжучий предмет. На підставі вищевикладеного можливість утворення рани в ділянці 11 ребра по лівій заднє-пахвинній лінії у потерпілої ОСОБА_4 за механізмом, на який вказує ОСОБА_10 під час перегляду відеозапису слідчого експерименту за його участю (17.06.2019р.) - не виключається /т. 2, а.с. 121/.
Згідно складеного слідчим СВ Шевченківського РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 протоколу 20 травня 2019 року у приміщенні кафе «80-е» за адресою: АДРЕСА_2 було проведено слідчий експеримент за участі підозрюваного ОСОБА_5 , який під час вказаної слідчої дії пояснив, яким чином та при яких саме обставинах 3 квітня 2019 року він наніс удар ножем потерпілій ОСОБА_4 . Так, підозрюваний вказує, що «3-го квітня приблизно о 20-00 год. у приміщенні кафе він, тримаючи ніж у правій руці, знаходячись обличчям до обличчя потерпілої, наносить останній удар ножем у ділянку лівої бокової поверхні грудної клітки (демонструє нижню третину грудної клітки). Детальний хід проведеного слідчого експерименту вбачається з доданого до протоколу відеозапису /т. 1, а.с. 173/. У судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що вказані показання він надавав добровільно та без примусу.
Як встановлено висновком експертів № 2396/к від 23.12.2021 року між даними про характер та локалізацію тілесного ушкодження (рана в ділянці 11 ребра по лівій заднє-пахвинній лінії) за механізмом його нанесення, згідно перегляду відеозапису слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 20.05.2019р., встановлено збіг за локалізацією та механізмом утворення, а саме: клинок ножа, що утримував в правій руці підозрюваний діяв в ділянку лівої бокової поверхні грудної клітини як колото-ріжучий предмет. На підставі вищевикладеного утворення рани в ділянці 11 ребра по лівій заднє- пахвинній лінії у ОСОБА_4 , за механізмом на який вказує підозрюваний ОСОБА_5 в перегляді відеозапису слідчого експерименту за участю (20.05.2019р.) можливе, за умови, якщо травматичний вплив прийшовся в ділянку грудної клітки ліворуч (11 ребро по заднє-пахвинній лінії). На підставі вищевикладеного можливість утворення рани в ділянці грудної клітки ліворуч у гр. ОСОБА_4 за механізмом, на який вказує підозрюваний ОСОБА_5 під час перегляду відеозапису слідчого експерименту за його участю (20.05.2019р.) - не виключається /т. 2, а.с. 121/.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що у день події, ввечері, він завітав у кафе, де потерпіла працювала, в той час вона прибирала зі столиків. Відвідувачів було десь 6-8 осіб. Там також перебував й обвинувачений з приятелем, вони сварилися. Згодом обвинувачений забіг за барну стійку, потерпіла його просила вийти звідти, і його випроводили, але він знову забіг туди. В цей час свідок почув голос потерпілої: «Поклади ніж»" та підбіг до барної стійки, за якою перебував обвинувачений з ножем у руці, який схопив з барної стійки. Його намагалися витягнути звідти, але він наніс потерпілій ножове поранення у черевну порожнину. В цей час свідок та потерпіла також знаходилися за барною стійкою. Потерпіла почала кричати, бо стікала кров`ю. Свідок намагався схопити обвинуваченого за ніж, проте той вдарив його, на що свідок у відповідь також вдарив обвинуваченого, почалася бійка, під час якої свідкові вдалося вибити ніж у обвинуваченого. Потерпіла почала втрачати свідомість, свідок виніс її на вулицю, де почав надавати їй допомогу. Згодом приїхала «швидка», потерпілу забрили до лікарні. Обвинуваченого вивели на вулицю та чекали на поліцію, він продовжував поводитись огресивно, хотів втекти, погрожував людям.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_5 він знає, бо вони разом працювали. У день події, ввечері вони вийшли з роботи та завітали до одного з кафе міста, проте у них була купюра у 500 гривень і там їм не мали змогу її розміняти, щоб надати послуги. Близько 20-00 год. вони вийшли та пішли і інше кафе поруч, щоб випити горілки та розміняти гроші. Свідок також замовив води і обвинувачений на його прохання пішов до барної стійки. У кафе були відвідувачі, при цьому свідок зачепив одного з них, але вибачився. Проте між чоловіками почалася сварка. ОСОБА_5 виштовхнув свідка на вулицю, сказав, що він сам розбереться. Свідок нічого іншого не бачив, пішов з кафе сам.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що він працює поліцейським. Події відбувалися приблизно півтора роки тому, ввечері. Він з напарником ОСОБА_14 прибув за викликом у кафе, де працівники «швидкої» вже надавали медичну допомогу постраждалій. У приміщенні кафе, на підлозі біля барної стійки, були сліди, схожі на кров. Також на підлозі свідок побачив один ніж. На місці також було виявлено обвинуваченого, на якого очевидці вказували як на особу, яка і завдала ножового поранення потерпілій. Обвинувачений був переданий слідчо-оперативній групі, яка в той час і приїхала на місце події.

Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_15 зазначив суду, що у день події йому зателефонувала потерпіла та повідомила, що її підрізали. Свідок приїхав до неї у кафе «80-е» по вул. Чарівній, 68 в м. Запоріжжі. Там на підлозі лежав обвинувачений, а потерпілій у кареті «швидкої» надавали медичну допомогу, в області черевної порожнини свідок побачив й неї поранення. Крім того, свідок додав, що на місці пригоди були сліди крові, у приміщенні кафе, на підлозі, лежав ніж з пластиковим руків`ям, клинок якого був зігнутий. Під час затримання обвинувачений вів себе агресивно погрожував.
Допитана в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснила, що потерпіла це її робітник, бармен кафе «80-е». У день події, 03.04.2019 року, близько 21-00 год. вона зателефонувала свідкові та повідомила, що її поранили. Свідок невдовзі прибула на її виклик, де на вулиці, на асфальтному покритті, побачила ОСОБА_5 . У приміщенні кафе, на підлозі біля барної стійки, свідок побачила ніж, який згодом вилучили співробітники поліції. Там же поруч були сліди крові. Потерпіла вже перебувала у кареті «швидкої», де їй надавали медичну допомогу.
Відповідно до складеного 3 квітня 2019 року старшим слідчим СВ Шевченківського РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 протоколу того ж дня у період часу з 22-37 год. до 23-48 год. був проведений огляд місця події, яким виявилися кафе по АДРЕСА_2 та ділянка місцевості з асфальтним покриттям, яка розташована між проїзною частиною АДРЕСА_2 та будівлю вказаного кафе, де були виявлені численні сліди речовини бурого кольору. Також, з місця події були вилучені: змив РБК та контроль до нього, позначений № 1 з асфальтного покриття біля бордюру навпроти входу у приміщення кафе; змив РБК та контроль до нього, позначений № 2 - з асфальтного покриття приблизно у 4 метрах від бордюру в напрямку до входу у приміщення кафе; паперова біла серветка зі слідами РБК, позначена № 3 з барного столу, встановленого вздовж правої стіни від входу у приміщення кафе; змив РБК та контроль до нього, позначений № 4 з підлоги біля барного столу; предмет, схожий на ніж зі слідами РБК, позначений № 5 з підлоги між барною стійкою та холодильниками. Детальний вигляд оглянутого місця події та виявлених на ньому речей вбачається із доданих до протоколу фотоілюстрацій та аудіо-відеозапису /т. 1, а.с. 146/.
Як встановлено висновком експерта від 16.05.2019 року № 375:
1.Рана в ділянці 11 ребра по лівій заднє-пахвинній лінії, що проникає в черевну порожнину із наскрізним ушкодженням нижнього полюсу селезінки, з утворенням гематоми в ділянці паранефральної клітковини верхнього полюса лівої нирки, зі скупченням крові в черевній порожнині (500-600мл.), з наступною спленектомією (видалення селезінки) у гр. ОСОБА_4 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

2.Дане тілесне ушкодження у гр. ОСОБА_4 утворилося від дії предмета, який має колото-різані властивості, на що вказує проникаючий характер ушкодження, переважання глибини ранового каналу над довжиною шкірної рани.

3.Давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку, вказаному в обставинах справи, в наданій медичній документації та зі слів освідуваної.

4.Виникнення виявленого ушкодження у гр. ОСОБА_4 можливо при будь-якому взаєморозташунні потерпілої відносно нападника за умови доступності зони ушкодження для травматичного впливу /т. 1, а.с. 115/.

Відповідно до висновку експерта від 17.05.2019 року № 1065 кров підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0 /т. 1, а.с. 119/.

Згідно висновку експерта від 10.05.2019 року № 1061 рідка кров потерпілої ОСОБА_18 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В ізосерологічної системи АВ0 /т. 1, а.с. 121/.

За змістом висновку експерта від 28.05.2019 року № 1067 у змиві з асфальтного покриття (об`єкт №1), вилученого з місця події, встановлена

наявність крові людини та виявлені антигени А і Н. Такий результат не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, із супунім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_4 . Домішку крові ОСОБА_5 виключити не можна, при наявності у останнього тілесних ушкоджень зі зовнішньою кровотечею на момент злочину /т. 1, а.с. 123/.

Як встановлено висновком експерта від 03.06.2019 року №1066 у змиві з асфальтного покриття (об`єкт №1), вилученого з місця події, встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і 11. Такий результат не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В із супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_4 . Домішку крові ОСОБА_5 виключити не можна, при наявності у останнього тілесних ушкоджень зі зовнішньою кровотечею на момент злочину /т. 1, а.с. 127/.

Відповідно до висновку експерта від 29.05.2019 року №1069 у слідах на серветці (об`єкт №1), яка була вилучена з місця події, встановлена
наявність крові людини та виявлені антигени А і Н. Такий результат не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В із супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_4 . Домішку крові ОСОБА_5 виключити не можна, при наявності у останнього тілесних ушкоджень зі зовнішньою кровотечею на момент злочину /т. 1, а.с. 131/.

Згідно висновку експерта від 28.05.2019 року №1068 у змиві з підлоги (об`єкт №1), який був вилучений з місця події, встановлена

наявність крові людини та виявлені антигени А і Н. Такий результат не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В із супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_4 . Домішку крові ОСОБА_5 виключити не можна, при наявності у останнього тілесних ушкоджень зі зовнішньою кровотечею на момент злочину /т. 1, а.с. 136/
Перелічені вище та перевірені під час судового розгляду докази є допустимими та належними, вони отримані у законному порядку, є конкретними та узгоджуються між собою, з них послідовно та логічно вбачаються установлені судом фактичні обставини справи.
Те, що показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 про фактичні обставини справи не в повній мірі відповідають одні одним, зокрема, щодо розвитку подій під час конфлікту обвинуваченого з відвідувачами кафе та потерпілою, на думку суду, зумовлено об`єктивними факторами, а саме, коротким проміжком часу конфлікту, стрімкістю розвитку подій, що не дискредитує їх як очевидців подій.
Проаналізувавши вищевказану сукупність досліджених достовірних та перевірених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині при вищевикладених судом обставинах доведена повністю.
Так, вирішуючи питання наявності у обвинуваченого умислу на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 , суд враховує роз`яснення п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», згідно яких питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію поранення, суд дійшов до висновку, що його неможна вважати нанесеним випадково.
Так, дії обвинуваченого, який, використовуючи ніж з довжиною клинка не менше ніж 5 см (за показаннями самого ж обвинуваченого), наніс удар з локалізацією його в область черевної порожнини потерпілої, свідчать про те, що він мав на меті заподіяти ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження, оскільки загальновідомим є той факт, що ніж має колюче-ріжучі властивості, а у черевній порожнині зосереджується значна кількість життєво-важливих органів, при пошкодженні яких можливо отримати серйозні тілесні ушкодження та крововтрати, навіть, з летальним наслідком.
При цьому, суд враховує, що обвинувачений після нанесення тілесних ушкоджень намагався залишити місце події, не надаючи при цьому допомоги потерпілій.
Отже, фактичні обставини кримінального провадження свідчать, що дії обвинуваченого мали умисний протиправний характер, що свідчить про наявність прямого умислу на заподіяння потерпілій тяжкого тілесного ушкодження.
Отже, всудом фактичні обставини справи свідчать про те, що дії обвинуваченого мали умисний характер, конфлікт виник з малозначної причини, безпосередньо до події злочину та в присутності очевидців, обвинувачений мав реальну можливість не допускати контакту з потерпілою. Тобто, обвинувачений умисно діяв з метою спричинення тілесних ушкоджень, розуміючи те, що ОСОБА_4 буде спричинене тяжке тілесне ушкодження.
Діяння обвинуваченого має ознаки об`єктивної сторони умисного тяжкого тілесного ушкодження: дії, за якими обвинувачений спрямовував знаряддя злочину (ніж) безпосередньо у тіло ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив їй колото-різане поранення черевної порожнини, причинний зв`язок між такими діями та наслідком.
При цьому, суд вважає, що у обвинуваченого не було невідкладної необхідності в заподіянні шкоди потерпілій, а дії останньої жодним чином не загрожували негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних правом інтересів ОСОБА_5 , а тому обвинувачений не знаходився й у стані необхідної оборони.
Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у обсязі, що інкримінується обвинуваченням, суд ставиться критично, розцінюючи це як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене тяжке кримінально-каране діяння.
Суд приймає до уваги ті показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом у цьому вироку.
Та обставина, що за висновком експерта від 05.06.2019 р. № 300 (т. 1, а.с. 144) при судово-цитологічному дослідженні ножа (об`єкти № 1, 2) кров, слина та клітинні накладення не були знайдені, не впливає на висновок суду, а лише свідчить про те, що знайдений 3 квітня 2019 року на місці пригоди ніж не міг бути знаряддям злочину, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено, що ОСОБА_5 завдав потерпілій саме проникаюче поранення в область черевної порожнини, і в його розпорядженні було три ножі, що розміщувалися на барній стійці, один з яких він і використав.
Те, що знаряддям вчиненого ОСОБА_5 злочину був саме ніж, у суду не викликає сумніву, адже ця обставина вбачається як з показань ОСОБА_5 , так і з показань свідка ОСОБА_11 та потерпілої (один ніж з вказаних вище трьох), хоча такий ніж і не був знайдений органом досудового розслідування на місці пригоди, що може пояснюватися лише тим, що огляд місця події проводився вже після спливу більше ніж двох годин після події злочину, а така обставина не виключила несанкціонованого доступу сторонніх осіб до місця пригоди.
Констатація експертом наявності у ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень (рана в лобно-тім`яній ділянці в центральній частини; синці в ділянці лівого передпліччя, лівого стегна та в ділянці правої сідниці - висновок експерта від 11.04.2019 року № 276, т. 1, а.с. 113), що утворилися від дії тупих предметів, також не спростовує висновку суду, а є підтвердженням показань свідка ОСОБА_11 щодо виниклої у приміщенні кафе бійки з обвинуваченим, якого потім утримували на асфальтній поверхні до прибуття співробітників поліції.

Таким чином, підстав для будь-яких розумних сумнівів щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 в умисному спричиненні ОСОБА_4 тяжкого тісного ушкодження під час судового розгляду справи встановлено не було, а тому суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Отже, суд, на виконання вимог ст. 67 КПК України, аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням наведені докази, з урахуванням їх допустимості, належності достатності, об`єктивності та достовірності, враховуючи, що по справі було забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд усіх її фактичних обставин, дійшов висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.
При вирішенні цивільного позову, заявленого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Як цивільний позивач, ОСОБА_4 підтримала заявлений позов у кримінальному провадженні, за яким просила стягнути з обвинуваченого на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень, а також витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
У відповідності до вимог ст.ст. 127, 128, 129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди потерпіла обґрунтувала з посиланням на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого їй завдано моральної шкоди, яка полягла в тому, що їй були заподіяні небезпечні для життя ушкодження, хід її життя був повністю порушений, вона перенесла страх за своє життя, а через послідуючу операцію сильні болі.
Заслухавши цивільного позивача та позицію обвинуваченого з приводу заявленого позову, оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільного позову докази, суд задовольняє цивільний позов частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 22, 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою відносно членів його сім`ї або близьких родичів.
Жодних доказів понесення витрат на правову допомогу ОСОБА_4 суду не надала, тому такі вимоги суд визнає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Статтею 23 ЦК України установлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.
Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Крім цього, у п. 3 зазначеної постанови вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації, а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.
Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.
У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з Прав Людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.
Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.
Аналізуючи наведене суд встановив, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, які логічні, послідовні, достовірні та достатні для висновку про те, що потерпілій внаслідок спричинення їй тяжкого тілесного ушкодження завдана моральна шкода, яка полягає у перенесених через перенесені фізичні та душевні страждання, що призводить до психологічної травми.
Кримінальне переслідування обвинуваченого вимусило позивача проявляти наполегливість у відстоюванні своїх прав у кримінальному провадженні, додатково пережити нервові хвилювання.
Відтак, враховуючи, що завдана позивачу моральна шкода безпосередньо пов`язана зі спричиненням їй небезпечного для життя тяжкого тілесного ушкодження, коли життя є найбільш суттєвим благом для людини, розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення позивачу можливості втрачену психологічну рівновагу відновити.
Аналізуючи суть самого порушення прав позивача, виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, суд визначає розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у 75 000 гривень, що є достатнім для компенсації немайнових втрат, які в інший, негрошовий спосіб, поновити неможливо, та реальним з точки зору виконання судового рішення як складової права на справедливий суд та однієї з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
При цьому, до стягнення з обвинуваченого підлягають 56 720 гривень, тобто за вирахуванням 500 доларів США, які за розпискою потерпілої від 16.09.2019 року були сплачені ОСОБА_5 , що за курсом НБУ становлять 18 280 гривень.
Зарахувати в рахунок відшкодування спричиненої шкоди ще 5000 гривень за чеком ЗД АТ «Укрпошта» від 26.06.2019 року, копія якого також була надана стороною захисту, суд не може, оскільки такий чек є доказом відправлення коштів потерпілій, але ж не є підтвердженням отримання коштів останньою.
Питання призначення покарання судом вирішується у відповідності до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, де поряд із кваліфікацією дій винуватої особи враховується й ряд інших чинників.
При цьому обставин, які обтяжує чи пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки спричинення потерпілій тяжкого тілесного ушкодження, суд враховує й відомості про особу винуватого, зокрема, він має місце проживання, де проживає без реєстрації, у шлюбі не перебуває, не інвалід, без постійного місця роботи, на утриманні дітей не має. При цьому, суд критично ставиться до наданої стороною захисту копії свідоцтва про народження ОСОБА_19 , 2011 року народження, оскільки у вказаному документі батьком дитини записаний не обвинувачений.
Суд також враховує і суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину не висловив критику до своєї протиправної поведінки в обсязі пред`явленого обвинувачення, яке суд вважає доведеним.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 за скоєний злочин покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції відповідного закону про кримінальну відповідальність.
При цьому, хоча встановлено, що обвинувачений і вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, він частково відшкодував потерпілій спричинену моральну шкоду, за місцем мешкання проживає без негативних характеристик, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, наразі судимостей не має, раніше до нього положення ст.ст. 75, 76 КК України не застосовувалися.

Ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, вказане покарання випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, отже, воно буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Зважаючи на те, що у справі не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, сам обвинувачений фактично не розкаявся у спричиненому ним потерпілій умисному тяжкому тілесному ушкодженні, судом не встановлено достатніх підстав для застосування при призначенні йому покарання положень ст. 69 КК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні запобіжний захід натепер не застосовується. Клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 05.04.2019 року по 02.07.2019 року включно.
Позов ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути на її користь з ОСОБА_5 56 720 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди.
У іншій частині позову ОСОБА_4 відмовити.
Речові докази: змив РБК та контроль до нього, позначений № 1; змив РБК та контроль до нього, позначений № 2; паперова біла серветка зі слідами РБК; змив РБК та контроль до нього, позначений № 4; предмет, схожий на ніж зі слідами РБК, позначений № 5 /т. 1, а.с. 89/, які зберігаються у камері схову Шевченківського РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1