Справа № 456/3303/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/72/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000374 за апеляційною скаргою цивільного відповідача - в.о директора ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Уличне Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючому, розлученого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача - ТзОВ «Комунальник 1»- ОСОБА_9 ,

встановила :

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 5148,60 гривень 60 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 70 000 ) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позову в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» () в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп..

У задоволенні решти позову в частині стягнення моральної шкоди з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» в користь ОСОБА_10 - відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 78 000 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позову в частині стягнення моральної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» в користь ОСОБА_10 - відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 70000 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позову в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_12 в користь ОСОБА_11 - відмовити.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» () в користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

У задоволенні решти позову в частині стягнення моральної шкоди з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» в користь ОСОБА_11 - відмовлено.

У задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» в користь ОСОБА_11 - відмовлено.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді 05 травня 2021 року по кримінальному провадженні №0000374 на транспортний засіб марки «МАЗ 533603-221», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ: транспортний засіб марки «МАЗ 533603-221», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто ТзОВ «Комунальник 1» м.Стрий, вул..Нижанківського, 50.

Даний вирок оскаржив цивільний відповідач - в.о директора ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_6 , який просить вирок суду першої інстанції від 08 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» про стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з ТзОВ «Комунальник 1» () в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп. У задоволені решти позову в частині стягнення моральної шкоди з ТзОВ «Комунальник 1» в користь ОСОБА_10 - відмовити.

Стягнути з ТзОВ «Комунальник 1»() в користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп. У задоволені решти позову в частині стягнення моральної шкоди з ТзОВ «Комунальник 1» в користь ОСОБА_10 - відмовити.

Апелянт вважаю, що вирок суду підлягає зміні в частині зменшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ТзОВ «Комунальник 1» на користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення цивільних позовів.

Зазначає, що стягнення з ТзОВ «Комунальник 1» моральної шкоди в розмірі 600 000 грн. не відповідає засадам розумності, пропорційності та справедливості.

Посилання суду першої інстанції при встановленні розміру моральної шкоди на глибину та тривалість моральних страждань позивачів, характер та тривалість їх майнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, не підтверджується доказами.

Крім того судом першої інстанції залишено без уваги те, що розмір моральної шкоди, який позивачки просили стягнути з ТзОВ «Комунальник 1» був необгрунтованим та занадто завищеним, що свідчить про їхнє бажання збагатитися. ТзОВ «Комунальник 1» погоджується з тим, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, і що позивачі зазнали моральних страждань через втрату рідної людини, чоловіка та батька. Однак, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди обґрунтовані виключно емоціями та суб`єктивними почуттями. Жодних доказів на підтвердження характеру та глибини душевних, емоційних та моральних страждань, які б підтверджували розмір моральної шкоди в сумі 740 000 грн. чи навіть 300 000 грн., суду не надано. Завищеність та надмірність визначеної моральної шкоди, підтверджується відсутністю доказів щодо порушення усталеного способу життя позивачів. Не враховано судом першої інстанції і тієї обставини, що потерпіла ОСОБА_11 на час смерті ОСОБА_13 не перебувала на його утриманні та не була непрацездатною.

Апелянт наполягає, що суд першої інстанції опираючись на засади справедливості, розумності та співмірності повинен був оцінити моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., які підлягають стягненню із відповідача ТзОВ «Комунальник 1» в користь кожного з позивачів. Зазначений розмір відшкодування завданої злочином моральної шкоди, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і достатнім.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , 30 квітня 2021 року, приблизно о 12 годині 23 хвилини, керуючи вантажним спеціалізованим автомобілем марки «МАЗ 533603-221», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним заднім ходом по площадці, де були встановлені баки для побутових відходів, біля будинку №8 на вул. Січових Стрільців в м Стрий Львівської області, грубо порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 46 від 23.01.2019, а саме: п.п. 1.5; 2.3 «б», «д» та 10.1 і 10.9, які виразилися в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, розпочавши рух автомобіля заднім ходом, створив небезпеку пішоходу ОСОБА_13 , який в цей час перебував позаду вказаного вантажного автомобіля, що і призвело до наїзду на такого задньою частиною кузова автомобіля та задніми правими колесами, з подальшим здавлюванням пішохода, коли він знаходився у горизонтальному положенні.

У результаті порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху пішохід ОСОБА_13 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримав осадження шкіри лобно-скроневої ділянки голови зліва, з переходом на виличну ділянку обличчя зліва, скальповану рану лівого плеча, синець грудної клітки зліва, вогнищевий крововилив в м`які тканини лобно-скроневої ділянки голови зліва, дрібно - вогнищеві крововиливи під м`які оболонки лівої половини головного мозку, дрібно - вогнищеві крововиливи під зовнішню оболонку серця, під легеневу плевру та в тканину легень, вогнищевий крововилив в м`які тканини грудей зліва, вогнищевий крововилив в м`які тканини лівого плеча, закриті переломи 4,5,6-го ребер зліва по передньо-пахвинній лінії, з крововиливами в міжреберні м`язи довкола переломів, перелом лівої плечової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових уламків, вогнищевий крововилив в навколониркову жирову капсулу зліва. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до настання смерті, внаслідок дій тупих, твердих предметів, цілком можливо під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.04.2021, відносно живих осіб мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння, і в даному випадку, знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Смерть ОСОБА_13 настала в наслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними ушкодженнями кісток тулуба та лівої верхньої кінцівки і внутрішніх органів, що ускладнилось розвитком травматичного-геморагічного шоку.

Судом першої інстанції були розглянуті цивільні позови потерпілих тавстановлено, що смерть ОСОБА_13 , настала під час дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_7 , який керував сміттєвоз марки МАЗ номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТзОВ «Комунальник 1», в момент дорожньо-транспортної пригоди, перебував в трудових відносинах з ТзОВ «Комунальник 1», а тому ТзОВ «Комунальник 1» є також належним відповідачем у справі, оскільки є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Смерть ОСОБА_13 , настала під час дорожньо-транспортної пригоди. Цивільний відповідач ТзОВ «Комунальник 1» не заперечував проти задоволення відшкодування матеріальної шкоди заявленої цивільними. Однак заперечував проти заявленого потерпілими розміру моральної шкоди та просив обмежитися сумою в 50 000 грн. для кожної потерпілої.

Щодо відповідача ТзОВ «Комунальник 1» суд першої інстанції зазначив наступне. ТзОВ «Комунальник 1», з яким водій ОСОБА_7 , перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Твердження цивільного відповідача, що шкода спричинена не з вини відповідача - ОСОБА_14 , а з необережності самого потерпілого, не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник чи володілець джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, може бути звільнений від такої відповідальності лише спричинення шкоди за наслідками непоборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Таких обставин під час розгляду справи не встановлено.

Встановивши, що потерпілий ОСОБА_13 , був чоловіком ОСОБА_10 , та батьком ОСОБА_11 , суд дійшов висновку, що заподіяна позивачам моральна шкода внаслідок загибелі ОСОБА_13 , підлягає відшкодуванню зокрема відповідачем ТзОВ «Комунальник 1», як власника джерела підвищеної небезпеки, оскільки представником останнього у судовому засіданні не доведено, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які позивачі зазнали внаслідок смерті свого рідного, характер та тривалість їх немайнових втрат, які зруйнувала нормальні життєві зв`язки, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 надали суду апеляційної інстанції спільне заперечення на апеляційну скаргу цивільного відповідача ТзОВ «Комунальник 1» в якому просять залишити без задоволення апеляційну скаргу цивільного відповідача, а вирок суду першої інстанції залишити без змін. Крім того потерпілі просять здійснювати апеляційний розгляд без їх участі так, як по стану здоров`я не зможуть прибути в суд.

Крім цього потерпілі зазначили, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню оскільки в результаті смерті чоловіка та батька потерпілих, які проживають поруч в сусідніх житлових будинках ( АДРЕСА_2 ) у ОСОБА_10 піднявся тиск і рівень цукру (бо вона хворіє на гіпертонію та цукровий діабет) та різко погіршилося здоров`я. Донька ОСОБА_15 думала, що від трагедії може втратити обох батьків. У самої ОСОБА_15 трапився нервовий зрив. Її син багато часу проводив з дідусем, оскільки хворіє на аутизм і потребує постійного піклування, а тому довідавшись про смерть дідуся теж мав нервовий зрив. Дана трагедія повністю змінила уклад родини. Вікна з будинків помешкань потерпілих виходять на місце трагедії і це кожен раз завдає страждань. Такі фізичні та моральні травми важко оцінити в грошовому еквіваленті, однак суми відшкодувань моральної шкоди по 50 000 грн., які просить апелянт задовольнити, є неспівмірними з стражданнями отриманими потерпілими. З моменту трагедії минуло 2 роки і кожен раз в судових засіданнях приходилося переживати трагедію повторно. Слід наголосити, що після ДТП ніхто з керівництва ТзОВ «Комунальник 1» не намагався надати їм будь яку допомогу, моральну чи матеріальну. Вважають, що цивільний відповідач у такий спосіб хоче уникнути відповідальності, адже цивільний відповідач, як представник підприємства, просить задовольнити суму моральної шкоди в 50 000 грн., яка є меншою за 70 000 грн. яку суд задовольнити стягнути в якості моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції вони не прибули, адвокатом ОСОБА_16 подано клопотання слухати справи за їх відсутності .

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та їх представник також були належним чином повідомленні про розгляд справі та у поданих по справі запереченнях просили розгляд здійснювати без їх участі, оскільки потерпілі через погане самопочуття не можуть прибути в суд апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляційну скаргу при цьому зазначивши, що матеріальну шкоду повністю відшкодовано, крім того потерпілим оплачено поховання в сумі 11000 гривень та інші витрати пов`язані з похоронами в загальному на 40 000 гривень, міркування прокурора, який заперечив апеляційні вимоги апелянта та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Вирок суду першої інстанції представником ТзОВ «Комунальник 1» оскаржується лише в частині вирішення цивільного позову про стягнення на користь потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 300 000,00 грн. кожній, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом вирок перевіряється лише в цій частині.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким з учасників процесу не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч.2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням: ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання - щирого кається обвинуваченого у скоєному та активного сприяння у розкритті злочину, враховано, що ОСОБА_7 частково добровільно відшкодовував моральну шкоду, обтяжуючі вину обставини судом не встановлені, а тому суд першої інстанції дійшов висновку призначити обвинуваченому кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

За положеннями п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (Закону № 1961-IV).

Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 щодо стягнення зокрема моральної шкоди з ТзОВ «Комунальник 1», як власника транспортного засобу, яким скоєно ДТП, по 300 000 грн. на кожну потерпілу особу, суд першої інстанції правильно виходив з того, що потерпілим було спричинено моральні та фізичні страждання.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст.129 КПК України, в частині першій якої встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому КПК (ст. 62 КПК).

У судовому засіданні під час перегляду оскаржуваного вироку було встановлено, що цивільним відповідачем ТзОВ «Комунальник 1» було відшкодовано матеріальну шкоду та частково відшкодовано моральну шкоду в загальному на суму 40 000 гривень.

Відтак покликання потерпілих у запереченні про те, що від підприємства вони не отримали жодних відшкодувань не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційні вимоги цивільного відповідача знайшли часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції зокрема колегія суддів вважає, що є всі підстави до зменшення сум відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих, з врахуванням обґрунтування наведених адвокатом ОСОБА_9 в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, при вирішення питання про відшкодування моральної шкоди потерпілим суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, що мають значення, та визначив розмір цього відшкодування, який є розумним, однак не в повній мірі відповідає справедливості, виваженості, дійсному обсягу заподіяних потерпілим моральних страждань, переживань та життєвих незручностей внаслідок смерті потерпілого ОСОБА_13 .

Так, відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Пленуму Верховного Суду України передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди тісно пов`язаний з обставинами справи, з самою особою, оскільки різні протиправні дії призводять до неоднакових наслідків емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхніх фізичних та психологічних особливостей тощо.

Обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан потерпілого, можуть бути: неможливість продовжувати активне суспільне життя, втрата певних навичок та здібностей, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, втрата роботи, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.

Вирішуючи питання щодо розміру стягнення моральної шкоди апеляційний суд дійшов висновку, що моральна шкода визначена місцевим судом в розмірі 300 000 грн. є завищеною, а тому не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь глибини та тривалості душевних страждань потерпілого, характер, обставини скоєного злочину.

За таких обставин твердження в апеляційній скарзі представника цивільного відповідача про необхідність зменшення суми моральної шкоди частково ґрунтується на матеріалах провадження та зазначена сума є неспіврозмірною завданим наслідкам.

У відповідності до ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в числі іншого, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок. У даному випадку при вирішенні суми відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову щодо суми стягнення моральної шкоди через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу представника цивільного відповідача.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача в.о директора ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_6 - задовольнити частково

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - змінити в частині вирішення відшкодування цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» про стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ТзОВ «Комунальник 1» () в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. У задоволені решти позову в частині стягнення моральної шкоди з ТзОВ «Комунальник 1» в користь ОСОБА_10 - відмовити.

Стягнути з ТзОВ «Комунальник 1» () в користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. У задоволені решти позову в частині стягнення моральної шкоди з ТзОВ «Комунальник 1» в користь ОСОБА_10 - відмовити.

У решті вирок залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: