Ухвала

іменем України

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 461/721/22

провадження № 51-3828 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1,

суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2022 року задоволено клопотання представника ПАФ «Дністер» ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків та встановлено слідчим СУ ГУ НП у Львівській області строк для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 15 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами 1, 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 197-1 Кримінального кодексу України (далі - КК), який не може перевищувати 1 місяця з моменту отримання органом досудового розслідування вказаної ухвали.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Суддя-доповідач апеляційного суду на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2022 року, мотивуючи своє рішення тим, що апеляційну скаргу було подано на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції на підставі істотного порушення норм кримінального процесуального закону.

При цьому прокурор, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року в справі № 757/49263/15-к, постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справах № 237/1459/17 та № 243/6674-17-к, постанову Верховного Суду від 05 липня 2022 року в справі № 757/27041/21-к, зазначає, що слідчий суддя постановив ухвалу, яку не передбачено нормами кримінального процесуального закону, а тому апеляційний суд відповідно до вимог чинного процесуального законодавства повинен був відкрити апеляційне провадження та переглянути оскаржуване рішення слідчого судді.

Перевіривши касаційну скаргу та надану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб у порядку, визначеному законом.

Положеннями ст. 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 глави 26 КПК.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК, ірозширеному тлумаченню він не підлягає.

Як убачається з копії оскаржуваного судового рішення, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2022 року задоволено клопотання представника ПАФ «Дністер» ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків та встановлено слідчим СУ ГУ НП у Львівській області строк для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 15 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами 1, 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 197-1 КК, який не може перевищувати 1 місяця з моменту отримання органом досудового розслідування вказаної ухвали.

Тобто постановлена у цьому провадженні ухвала слідчого судді, якою встановлено слідчим СУ ГУ НП у Львівській області місячний строк для завершення проведення досудового розслідування, не входить до визначеного у ст. 309 КПК вичерпного переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Отже, суддя апеляційного суду, дотримуючись вимог ч. 3 ст. 307, ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, правильно встановив, що оспорювана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора ОСОБА_4, належним чином умотивувавши своє рішення.

Так, відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частина 2 ст. 28 КПК встановлює загальне правило, згідно з яким проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Разом з тим ч. 6 ст. 28 КПК містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені процесуальним законом.

Ця норма співвідноситься із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого КПК, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК.

З огляду на наведене колегія суддів вважає правильним рішення апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2022 року на підставах, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки ухвали слідчих суддів, постановлені відповідно до статей 28, 114 КПК, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Така позиція колегії суддів узгоджується з правозастосовчою практикою Верховного Суду, яка знайшла своє відображення у постановахвід 15 жовтня 2019 року в справі № 303/1679/18 (провадження № 51-6331км18) та від 19 березня 2019 рокув справі № 638/7337/17 (провадження № 51-3931км18).

Також зазначена позиція узгоджується з висновком, викладеним у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року в справі № 757/37346/18-к (провадження № 51-1329 км 19).

Крім того, посилання прокурора на те, що рішення апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 237/1459/17, на переконання колегії суддів, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 237/1459/17 суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою на рішення слідчого судді, яке не передбачено нормами процесуального закону, повинен керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК, до яких, зокрема, віднесено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7, ст. 24 КПК), та здійснювати судовий розгляд вказаної апеляційної скарги на загальних засадах.

Разом з тим питання встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні регулюється ч. 1 ст. 114 КПК, відповідно до якої слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що правові висновки, викладені у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, у даному конкретному випадку не підлягають застосуванню, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді про встановлення місячного строку для завершення досудового розслідування була постановлена в порядку, передбаченому статтями 28, 114 КПК, а зазначене рішення Суду, на яке у своїй касаційній скарзі посилається прокурор, вказує на необхідність відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення слідчого судді, яке не передбачено нормами КПК.

Одночасно Суд вважає, що посилання прокурора на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року в справі № 757/49263/15-к, постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 243/6674-17-к, та постанову Верховного Суду від 05 липня 2022 року в справі № 757/27041/21-к, як на додатковий аргумент, який на думку прокурора свідчить про те, що апеляційний суд відповідно до вимог чинного процесуального законодавства повинен був відкрити апеляційне провадження та переглянути оскаржуване рішення слідчого судді, оскільки слідчий суддя постановив ухвалу, яку не передбачено нормами кримінального процесуального закону, є безпідставними, оскільки вказані рішення були ухвалені судом касаційної інстанції з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, які суттєво відрізняються від обставин у даному кримінальному провадженні. Зокрема, зазначені судові рішення Суду стосуються того випадку, коли в апеляційному порядку оскаржувалось рішення слідчого судді, яке не передбачене нормами кримінального процесуального закону.

Отже, доводи касаційної скарги про те, що слідчий суддя постановив рішення, не передбачене кримінальним процесуальним законом, є безпідставними.

Таким чином, за результатом перевірки доводів прокурора ОСОБА_4 та копії судового рішення, колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги прокурора.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3