Справа № 464/1079/23
пр.№ 1-кс/464/258/23
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

16 березня 2023 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Сихівського районного суду м. Львова клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 11.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України,

встановила:

старший слідчий СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 11.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління №2 ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 11.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, досудовим розслідуванням, в ході допиту потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 , встановлено, що невідомі особи, шахрайським шляхом здійснили відчуження нерухомого майна, що належало на праві власності ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 . Вказаними діями потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди.

Разом із тим, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, виникла процесуальна необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, яке було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні. Тому просить клопотання задовольнити.

Старший слідчий СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про проведення розгляду клопотання за її відсутності, клопотання підтримала в повному обсязі, просила суд таке задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України суд здійснює розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до переконання про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою 1) збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 11.01.2023 внесено відомості до реєстру за №0000014 за заявою ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснює слідчий ОСОБА_3 .

Відповідно до копії протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 02.02.2023 остання повідомила, що в грудня 2022 року, перебуваючи у м. Вінниця, дізналась, що невідомі особи, шляхом підробки довіреностей на її ім`я, уклали договір купівлі-продажу її майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 08.02.2023 встановлено, що остання є приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу. 23.11.2022 до неї прийшли чоловік та жінка з проханням зробити довіреність на повірителя. ОСОБА_6 погодилась, та сказала надати їм оригінал паспорта особи, яка дає згоду на довіреність. Вказані особи надали їй паспорт на ім`я ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_6 здійснила перевірку даних, вказаних у паспорті, не виявила інформації про те, що такий паспорт є втраченим чи недійсним, у зв`язку із чим приступила до оформлення довіреності на ОСОБА_7 , який може бути представником ОСОБА_5 в установах та організаціях з питань укладення договору купівлі-продажу, належної останній на праві власності квартири АДРЕСА_1 . Вказану довіреність вона надала особі, яка назвалась ОСОБА_5 . В подальшому, 08.02.2022 до свідка знову прийшли вказані вище особи для оформлення довіреності від ОСОБА_5 на ОСОБА_7 , перевіривши знову документи ОСОБА_6 видала відповідну довіреність, відповідно до якої останній може укладати договори оренди, застави, міни, купівлі-продажу від ОСОБА_5 .

Як вбачається з інформаційної довідки №324205842 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.02.2023, ОСОБА_8 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу серії та номер: 3-169, виданого 23.02.2023 П`ятою львівською державною нотаріальною конторою Львівської області.

Згідно постанови про визнання речовим доказом, квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім цього, слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Виходячи з викладеного, приходжу до висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідний для встановлення обставин у кримінальному провадженні та збереження речового доказу, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 117, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановила:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 .

Позбавити права на відчуження осіб, які наділені правами на вказану дію.

Копію ухвали негайно вручити слідчому.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1