Справа № 491/1175/22
Провадження № 1-кп/507/17/2023
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
07.02.2023 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Любашівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 23.02.2021 року Ананьївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим 23 лютого 2021 року вироком Ананьївського районного суду Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не ставі та період іспитового строку скоїв новий корисливий злочин.
Так, 25 серпня 2022 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, в умовах воєнного стану, який введено в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року та продовженого відповідно до Указів Президента України № 133/2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ), № 259/2022 від 18.04.2022 року (затвердженого Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 року), № 341/2022 від 17.05.2022 року (затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року), № 573/2022 від 12.08.2022 року (затвердженого Законом України від 15.08.2022 року № 2500-ІХ), повторно, вирішив таємно заволодіти бензомоторною косою марки «GRAND» моделі «БГ-4900», яка перебувала в приміщенні сараю на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій намір, направлений на викрадення чужого майна, в цей же день та час, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де підійшов до приміщення сараю та шляхом зриву скоби для навісного замка, проник до нього, звідки умисно, з корисливих мотивів, з метою використання у власних цілях, таємно викрав бензомоторну косу марки «GRAND» моделі «БГ-4900» зеленого кольору, що була у використанні та належить ОСОБА_5 .
Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1825 грн. 00 коп.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням в сховище, вчинене в умовах воєнного стану, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення крадіжки, зокрема розповів, що раніше він співмешкав з потерпілою ОСОБА_5 . Він неодноразово бував в неї вдома та брав в неї бензокосу з її дозволу. 25.08.2002 року у вечірній час він пішов до будинку ОСОБА_5 , щоб попросити бензокосу, щоб покосити траву в дворі у бабусі. Так як ОСОБА_5 вдома не було, він зірвав скобу замку на дверях сараю і проник в сарай, звідки викрав бензокосу. Покосивши траву, він бензокосу не повернув, а залишив в себе вдома, про ще не повідомив ОСОБА_5 . Через деякий час він добровільно видав бензокосу працівникам поліції, які приїхали до нього з приводу крадіжки. В скоєному кається, просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 надала в судове засідання заяву про розгляд справи за її відсутності, просила призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону не пов`язане з позбавленням волі, збитки їй відшкодовано повністю.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію його дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також йому зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднане з проникненням в сховище, вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, проживає із співмешканкою і двома її дітьми, зловживає алкогольними напоями, не працює, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, останній раз судимий 23.02.2021 року Ананьївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Покарання ОСОБА_3 необхідно призначити відповідно до ст. 71 КК України, так як ОСОБА_3 вчинив новий злочин в період іспитового строку, який йому було визначено вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 23.02.2021 року.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого, пом`якшуючих вину обставин, думки потерпілого про призначення покарання відповідно до закону, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив злочин в період іспитового строк, призначеного йому за попереднім вироком, порушивши умови звільнення, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої статті КК України.
Підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді домашнього арешту не має.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
З обвинуваченого ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 566 грн. 34 коп.
Керуючись ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 23 лютого 2021 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 домашній арешт залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 566 грн. 34 коп.
Речові докази по справі після вступу вироку в законні силу, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів СПД № 1 ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області: бензомоторна коса марки «GRAND» моделі «БГ-4900» повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю, скасувавши арешт на вказане майно, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 31 серпня 2022 року (а.с. ).
На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5
Суддя: ОСОБА_1