Справа № 366/2047/22
Провадження № 1-кп/366/189/22
УХВАЛА

08.12.2022 смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання. ОСОБА_2 ,

Прокурора ОСОБА_3 ,

Представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 ,

Обвинуваченого ОСОБА_5 ,

Захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 ,

Розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Іванків у кримінальному провадженні № 00000575, внесеного в ЄРДР 18.08.2021, клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, працює на посаді начальника відділу режиму Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

Який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Клопотання обгрунтоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України: перебуваючи на посаді начальника відділу режиму ЧРЕБЗ, ( м. Чорнобиль, вул. Полупанова, 2.1), у період часу з квітня 2019 по квітень 2021, реалізуючи свій злочинний умисел на зловживання службовим становищем в інтересах третьої особи ОСОБА_7 , всупереч інтересам служби, шляхом складання та видачі завідомо підроблених документів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, достовірно знаючи, що підлеглий йому працівник інженер 1 категорії відділу режиму Заповідника ОСОБА_7 був відсутній у робочий час на робочому місці за адресою АДРЕСА_2 ) та фактично не виконував покладені на нього обов`язки, з метою отримання ОСОБА_7 заробітної плати за квітень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019; січень, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020, січень, лютий, квітень 2021 з завідомо неправдивими даними щодо фактичного відпрацювання ОСОБА_7 робочого часу, таким чином вчинивши складання завідомо неправдивих офіційних документів.

У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, візуючи табелі у начальника відділу кадрового забезпечення ОСОБА_8 та начальника планово-економічного відділу ОСОБА_9 , які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_5 , надав їх до відділу бухгалтерського обліку та звітності Заповідника для здійснення нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_7 , таким чином вчинивши зловживання службовим становищем в інтересах третьої особи шляхом складання і видачі завідомо неправдивих офіційних документів.

Після підписання у такий спосіб офіційних документів, фінансово-бухгалтерська документація ЧРЕБЗ передавалася до УДКС в Іванківському районі Київської області (смт. Іванків, вул. І.Проскури, 24), яке на їх підставі здійснило перерахування бюджетних коштів на банківський рахунок ОСОБА_7 , відкритому в АТ «Ощадбанк» за квітень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019; січень, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020, січень, лютий, квітень 2021 на загальну суму 322 615, 92 грн., що, відповідно до примітки 4 ст. 364 КК України, є тяжкими наслідками.

Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

Кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом.

На даний час існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України%

-Обвинувачений, будучи обізнаним про покарання, передбачене КК України у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, а в подальшому і від суду;

-Обвинувачений може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з метою тиску на них, зміни показів, оскільки вони перебувають у службовому підпорядкуванні обвинуваченого, та він обізнаний про покази надані ОСОБА_10 , що викривають його неправомірну діяльність;

-Обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки займає керівну посаду та продовжує складати і видавати табелі обліку робочого часу щодо підлеглих працівників, його злочинна діяльність мала системний, тривалий характер, що призвело до тяжких наслідків.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам, тому прокурор просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник та обвинувачений у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки діяння, скоєння яких інкримінується обвинуваченому, вчинені за період з квітня 2019 по квітень 2021. Відповідні відомості були внесені в ЄРДР у серпні 2021, всі слідчі дії проведені, документи вилучені. Прокурором не доведено ризиків переховування від суду, впливу на свідків (службових осіб ЧРЕБЗ, які є його підлеглими) та інших осіб, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Представник потерпілої юридичної особи у судовому засіданні зазначив, що у вирішенні клопотання покладається на рішення суду, проте, зазначив, що обвинувачений наразі є чи не єдиним працівником, який, в силу покладених на нього обов`язків та знання території зони ЧАЕС, співпрацює з ЗСУ, які проводять розмінування території після залишення її військами держави-аргесора (рф). Виконувана ним робота і знання, якими він володіє дуже необхідні військовим ЗСУ. А застосування цілодобового домашнього арешту фактично унеможливить виконання ним своїх посадових обов`язків.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши надані суду прокурором та захистом документи, суд приходить до наступного висновку.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № .08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 364 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, один з яких (ч.2 ст. 364 КК України) є корупційним.

22.07.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 364 КК України.

08.08.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання (до 08.10.2022).

10.08.2022 та 29.09.2022слідчими суддями Святошинського районного суду м. Києва відмовлено у відстороненні ОСОБА_5 від посади.

29.09.2022 слідчий суддею Святошинського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

18.10.2022 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Обвинувальний стосовно ОСОБА_5 складено 17.11.2022.

Згідно ч. 3ст. 315 КПК України,під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІцього Кодексу.
Відповідно до правових висновків, викладених у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України від 23 листопада 2017 року N 1-р/2017 Конституційний Суд України вважає,що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України"вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Конституційний Суд України зазначає, що у підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Ч.1 ст. 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Статтею 177 КПК України визначено, що
«1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом».
Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу,слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини,у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного,обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного,обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного,обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного,обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного,обвинуваченого;
9)дотримання підозрюваним,обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється,обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Таким чином, оцінюючи наведені прокурором у клопотаннях доводи щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно обвинуваченого суд встановив таке.
У клопотанні прокурора зазначено, що обвинувачений, будучи обізнаним про покарання, передбачене КК України у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, а в подальшому і від суду; може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з метою тиску на них, зміни показів, оскільки вони перебувають у службовому підпорядкуванні обвинуваченого, та він обізнаний про покази надані ОСОБА_10 , що викривають його неправомірну діяльність; може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки займає керівну посаду та продовжує складати і видавати табелі обліку робочого часу щодо підлеглих працівників, його злочинна діяльність мала системний, тривалий характер, що призвело до тяжких наслідків.

З огляду на викладене, суд аналізуючи підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді цілодобового домашнього арешту зазначає наступне.

Суд не погоджується з існуванням ризиків переховування обвинуваченого від правосуддя або скоювати нові злочини не доведений прокурором. У справі «Мамедова проти Росії» у рішенні від 01.06.2006 р. Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Як вбачається із обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідуванняОСОБА_5 інкримінуються кримінальні правопорушення, вчинені у період з 04.03.2019 по 24.04.2021 ( час роботи ОСОБА_7 ). Відповідні відомості внесені в ЄРДР 18.08.2021. Жодних відомостей про вчинення будь-яких правопорушень після 19.04.2022 немає. Відтак, ця підстава прокурором не доведена. Покладені на нього законом процесуальні обов`язки він виконував, в т.ч. і після скерування обвинувального акту до суду.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Проте, з огляду на період, за який обвинуваченому інкримінується вчинення протиправних дій, а також те, що винуватість у їх вчиненні доводиться не лише показами свідків, а і зібраними у справі письмовими доказами, а також факт попередження свідків на досудовому розслідуванні про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, відсутність доказів намагання обвинуваченим з моменту внесення відомостей до ЄРДР (18.08.2021) тиску на свідків, суд не вважає, що наявність зазначеного ризику прокурором доведена.
В той же час, ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно: є ветераном військової служби, в зоні відчуження працює з 2005 року, неодноразово заохочувався за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків, зокрема, подяками Прем`єр-Міністра України, нагороджений численними відзнаками та медалями. Він одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий, відсутні відомості щодо його неправомірної, незаконної поведінки під час здійснення досудового розслідування.

Крім того, суд враховує думку організації, в якій працює обвинувачений. Так, у листі № 01-11213 від 29.11.2022 ОСОБА_5 має багаторічний досвід роботи (понад 16 років) у сфері правового режиму і радіаційного захисту у зоні відчуження, досконало знає територію заповідника, бере участь у заходах посилення перепускного режиму на території зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення. На виконання вимог воєнного стану відповідає за проведення евакуаційних заходів заповідника, є головою відповідної комісії. На постійній основі співпрацює з військовими ЗСУ та правоохоронними органами щодо обстеження території на наявність вибухонебезпечних предметів після окупації території військовими рф. Пройшов навчання з питання попередньої візуальної ідентифікації вибухонебезпечних предметів. У зв`язку з воєнним станом та обмеженою кількістю працівників відділу режиму ( ОСОБА_5 та ще один працівник) запроваджено вахтовий метод роботи 15 днів (робота) 15 днів (відпочинок). Тому можливість заміни ОСОБА_5 у разі його відсторонення, відсутня. Відповідно, відсторонення ОСОБА_5 спричинить непоправну шкоду діяльності заповідника, суттєво ускладнить виконання заходів із забезпечення обороноздатності держави на території зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих діянь, однак це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Тому суд, проаналізувавши всі надані сторонами докази та інформацію про особу обвинуваченого, не знайшов підстав для задоволення клопотання.
Обрання запобіжного заходу у виді як цілодобового домашнього арешту, так і домашнього арешту у певний період доби, з огляду на графік роботи обвинуваченого, фактично буде мати втручання і права і свободи особи, зокрема, право на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України.

Згідно ч. 3 ст. 194 КПК України суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду якщо прокурор доведе, що обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Тобто, покладення цього обов`язку законодавець визначає як право, а не обов`язок суду.
Керуючись ст. 110,132,156,157 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1