Справа № 464/2305/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1096/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано ОСОБА_6 частково невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.02.2022 та остаточно призначено покарання 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Початок відбуття строку покарання ухвалено рахувати з 14.06.2022.

Запобіжний захід ОСОБА_6 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 27.05.2022 близько 11.20 год., перебуваючи на громадській зупинці «Стрийська-Наукова», що за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45а, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із жіночої сумки чорного кольору майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Redmi Note 6 Рro», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 чорного кольору вартістю 5199 грн., після чого викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_6 , спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 5 199 грн.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить направити дане кримінальне провадження на досудове розслідування, перекваліфікувати правопорушення з ч.4 ст.185 КК України на ст.193 КК України та призначити йому більш м`яке покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що крадіжки мобільного телефону він не вчиняв, а знайшов його в жіночій сумці і розпорядився ним на власний розсуд, оскільки думав, що він загублений.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, з огляду на безпідставність такої, просив залишити без змін оскаржуваний вирок.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, його вина підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка у суді першої інстанції пояснила, що 27.05.2022 близько 11.20 год. на зупинці «Стрийська-Наукова» очікувала тролейбус, при ній була велика і маленька сумки, в останній знаходився мобільний телефон. Під час руху в тролейбусі вона виявила, що в неї маленької сумки немає, зрозуміла, що таку викрадено. В неї були сумніви про те, що імовірно забула сумку на зупинці і тому вона стала набрати свій номер телефону. Всі її наміри зателефонувати на власний номер телефону не дали позитивних результатів, телефон не відповідав, а потім номер телефону постійно був відключений. Спочатку вона сподівалась, що їй повернуть сумку з телефоном, в тому числі за винагороду. Вказала, що сумку їй повернули хлопці з тероборони, які знайшли сумку на зупинці, але без мобільного телефону. Тому вона звернулась до правоохоронних органів і написала заяву про крадіжку її мобільного телефона.

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції пояснила, що 27.05.2022 близько 11.20 год. перебувала в тролейбусі, який зупинився на громадській зупинці «Стрийська-Наукова». В цей час вона помітила як ОСОБА_6 на зупинці озирається і витягує мобільний телефон з жіночої сумки. Крім нього, на зупинці нікого не було. Вона, розуміючи що відбувається крадіжка вирішила сфотографувати зупинку на свій мобільний телефон. Потім обвинувачений заскочив в тролейбус, в якому вона їхала, де в тролейбусі вона вже сфотографувала особу на камеру свого телефону. Імовірно, обвинувачений помітив, що його знімають, тому вийшов з тролейбуса на зупинці. В подальшому вона фото і відео з власного телефону передала працівникам поліції.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в суді місцевого суду пояснила, що працює на радіоринку в гарантійному сервісі. 27.05.2022 до нього звернувся ОСОБА_6 та запропонував йому придбати мобільний телефон «Redmi Note 6 Рro», в якому були стерті всі програми. Він хотів здійснити перевірку телефона по базі МВС, однак система не працювала і він не зміг переконатись про те, що телефон не є викрадений. Вирішив придбати в обвинуваченого телефон за 1250 грн., а кошти за домовленістю перерахував на картку дівчини, яка була поруч з ОСОБА_6 . В подальшому вказаний телефон був реалізований.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_6 . 27.05.2022 вона дізналась від ОСОБА_6 , що він знайшов телефон, тому вони разом поїхали на радіоринок, де продали знайдений телефон за 1250 грн., а кошти надійшли на її рахунок, оскільки в покупця не було готівки. В подальшому виручені кошти вона разом з ОСОБА_6 витратили на власні потреби.

Показання потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 є чіткими, послідовними і не викликають сумнівів у їх достовірності, так як узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а саме: витягом з ЄРДР № 0000482 від 06.06.2022, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України; протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 06.06.2022, в якому зафіксовані обставини вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої; оглянутими копіями товарного чеку та гарантійного талону на мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi Note 6 pro» від 23.03.2019; протоколами огляду предметів з фототаблицями від 07.06.2022, 14.06.2022; постановами про визнання речовими доказами від 07.06.2022, 08.06.2022, 14.06.2022; постановами про зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 07.06.2022, 08.06.2022, 10.06.2022; протоколами про зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 07.06.2022, 08.06.2022, 10.06.2022; -оглянутими відеозаписами, які містяться на DVD-R дисках, фотознімками, скріншотами з мобільного телефону свідка ОСОБА_11 , скріншотом з телефону свідка ОСОБА_12 ; оглянутою випискою з руху коштів рахунку ОСОБА_12 за 27.05.2022, з якої вбачається, що на рахунок останньої поступили кошти в розмірі 1250 грн. від реалізації викраденого мобільного телефону; протоколом пред`явлення особи для впізнання та фототаблицею від 10.06.2022, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка збула йому телефон потерпілої; протоколом проведення слідчого експерименту від 14.06.2022 та оглянутим DVD-R диском до нього, з яких вбачається, що ОСОБА_6 добровільно розповідає про обставини вчинення злочину.

Всі вищевказані письмові докази є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

Відтак, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сукупність наведених доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що він не вчиняв крадіжку мобільного телефону, а знайшов його в жіночій сумці, тобто незаконно привласнив знайдене чуже майна.

Згідно матеріалів справи така версія обвинуваченого була предметом перевірки судом першої інстанції, що знайшло своє відображення в судовому рішенні, з оцінкою якого суд апеляційної інстанції цілковито погоджується.

На переконання колегії суддів вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, повністю доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та спростовують апеляційні доводи про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Щодо покарання призначеного ОСОБА_6 , то призначаючи вид та розмір покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості, який віднесений до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, його вкрай незадовільний стан здоров`я, з приводу якого до справи долучені медичні документи та відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вважав за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання у межах, установлених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк. Та відповідно до ст. 71 КК України до призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2022 року.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Таке покарання, на думку колегії суддів не є надмірно суворим з врахуванням як обставин кримінального провадження, так і особи обвинуваченого.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді