Справа №534/1126/21
Провадження №1-кп/534/49/22
У Х В А Л А

09 лютого 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження № 0000195 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Згідно обвинувального акту, 12 квітня 2021 року близько 22 год 00 хв ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , перебували на невстановленому човні в руслі річки Дніпро та рухались під керуванням ОСОБА_6 зі сторони с. Карпівки в сторону с. Келеберда Кременчуцького району, де в цей час перебував човен «Прогрес 4», під керуванням ОСОБА_8 , на борту якого перебував інспектор сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та начальник сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_10 , які на підставі наказу про заборону на лов риби, інших водних біоресурсів у рибогосподарських водних об?єктах на території підконтрольній Полтавському рибоохоронному патрулю, під час нересту та відпрацювання браконьєрства, з метою забезпечення охорони та збереження в належному стані середовища перебування, шляхів міграції і місць природного відтворення (нерестовищ) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об?єктах підконтрольних Полтавському рибоохоронному патрулю, відповідно до статті 10 Закону України «Про рибне господарство», пунктів 3.14, 3.15, 4.4. 4.14.3, 5.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Держкомрибгоспу України від 15.02.1999 вирушили на відпрацювання русла річки Дніпро до с. Карпівка Кременчуцького району.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зв?язку із забороною навігації на маломірних суднах, згідно правил етичної поведінки поліцейських та Закону України «Про Національну поліцію», представилися працівниками поліції та показали службові посвідчення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , та висунули вимогу здійснити зупинку човна та заглушити двигун, на що останні проігнорували законні вимоги працівників поліції та з прискоренням почали віддалятись від човна «Прогрес 4», у зв?язку з чим розпочалось переслідування останніх.

В подальшому, під час переслідування інспектором сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та начальником сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_10 неодноразово гучно повідомлялось про те, що останні являються працівниками сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, та висувались вимоги про зупинення човна, однак були проігноровані.

В ході подальшого переслідування, ОСОБА_6 допустив зіткнення човна з човном «Прогрес 4», що дало змогу ОСОБА_9 запригнути на човен під керуванням ОСОБА_6 з метою його зупинки, у зв`язку з чим у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов?язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 почали хапати ОСОБА_9 за верхній одяг та наносити удари в район тулуба, щоб викинути його в воду, а в подальшому ОСОБА_4 - наніс один удар дерев?яною палицею в область потилично - тім?яної ділянки голови, внаслідок якого ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 592 від 16.06.2021 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та раною на волосистій частині голови в тім?яній ділянці справа, які утворилася від однократної ударної дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, який міг мати видовжену форму, наприклад, палка, та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після даного удару ОСОБА_9 дезорієнтувався та втратив рівновагу, що дозволило ОСОБА_6 та ОСОБА_4 викинути ОСОБА_9 у воду. В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли в невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підозрюються в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов?язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Отже, місцем вчинення кримінального правопорушення є русло річки поблизу с. Карпівка та с. Келеберда Кременчуцького району Полтавської області, що відноситься до територіальної юрисдикції Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Судом поставлено на обговорення питання щодо направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти направлення справи до Полтавського апеляційного суду та зазначив, що питання щодо визначення підсудності вирішується у підготовчому судовому засіданні, а у вказаній справі наразі стадія судових дебат. Крім того наголошував, що кримінальне провадження розглядається судом за місцем знаходження органу досудового розслідування. Крім того прокурор наголошував, що вказане кримінальне провадження направлено до Комсомольського міського суду Полтавської області відповідно до ч.9 ст.615 КПК України за місцем знаходження органу досудового розслідування.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не заперечував проти направлення справи до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Інші учасники судового розгляду у вирішенні вказаного питання поклалися на розсуд суду.

Відповідно до ч.1 ст.32 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Суд вказує, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ такий суд має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.

У п.24 рішення ЄСПЛ від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказується про те, що фраза «встановлений законом» стосується не лише правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У спільній окремій думці у цій справі суддів П. Лоренцена та ОСОБА_11 , з якою погодилася суддя ОСОБА_12 , мовиться, що буквальне тлумачення формулювання «встановлений законом» приводить до думки, що вимагається правова підстава для існування та організації суду виключно із визначенням питань, які підпадають під його юрисдикцію.

У справі «Занд проти Австрії» Комісія зазначається, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

У цьому контексті суд наголошує, що за змістом ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Щодо позиції прокурора стосовно розгляду кримінального провадження за місцем знаходження органу досудового розслідування, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.9 ст.615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Вказана норма була прийнята Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» № 2462-IX від 27.07.2022. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 13.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, був направлений до суду 01.07.2021, тобто за рік до прийняття вказаного закону, з огляду на що, суд не приймає до уваги доводи прокурора.

Суд наголошує, що у системному аналізі ст.34 КПК України вбачається право суду направити кримінальне провадження до апеляційного суду для визначення підсудності незалежно від стадії розгляду справи на якій у суду який розглядає справу виникли обставини передбачені ч.1 ст.34 КПК України.

У цьому контексті суд наголошує, що з урахуванням принципу безпосереднього дослідження показань свідків, потерпілого, письмових доказів (ст.23 КПК України) у суду виникли сумніви щодо підсудності даного кримінального провадження лише на стадії судового розгляду справи.

Крім того, відповідно до п.6 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності, тому питання щодо дотримання правил підсудності є визначальним.

У відповідності до приписів ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.2 ст.34 Кримінального процесуального кодексу України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку щодо направлення кримінального провадження до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про передачу кримінального провадження за територіальною підсудністю іншому місцевому суду Полтавської області.

Керуючись ст.32, 34 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України направити до Полтавського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду оголошено 14 лютого 2023 року о 08 год. 00 хв. в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.