Справа № 446/200/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з вироком, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він на початку січня 2021 року, більш точної дати не встановлено, перебуваючи в лісовому масиві неподалік с. Старий Добротвір, Червоноградського району, Львівської області, знайшов предмет зовні схожий на двоствольну мисливську рушницю 16 калібру, яка є вогнепальною зброєю. Однак, в порушення вимог п.21, 22 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року, п.2, 9 Положення про дозвільну систему затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, п. 2.1., 2.3.3., 8.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, визначивши для себе і достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та у порушення законного порядку набуття права на вказану гладкоствольну мисливську рушницю, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне видалення її маркування та подальшого використання у власних цілях.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , через невстановлений проміжок часу після моменту виявлення мисливської рушниці, яка є вогнепальною зброєю, за допомогою напилка та наждачного паперу, які взяв з собою з дому, перебуваючи в лісовому масиві неподалік с. Старий Добротвір, зняв шар металу на номерних майданчиках, де знаходяться серійні заводські номери, а саме на подушці стволів, на колодці рушниці та металевій рамці ців`я, з метою ускладнення ідентифікації мисливської рушниці.

10 січня 2021 року о 08:50 год. ОСОБА_7 , перебуваючи між населеними пунктами с. Стриганка та с. Старий Добротвір, був зупинений представниками Державної екологічної інспекції у Львівській області, які при перевірці дозвільних документів та зброї виявили факт незаконного видалення маркування мисливської гладкоствольної рушниці, яка є вогнепальною зброєю, марки ТОЗ 63 16 калібру, що пред`явив для огляду ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що під час судового розгляду допитано ряд свідків, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які підтвердили факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 вогнепальної зброї, яка у подальшому була вилучена працівниками поліції.

Акцентує, що стороною обвинувачення також заявлялося клопотання щодо виклику для допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який був на місці події разом з обвинуваченим та є давнім товаришем ОСОБА_7 і відповідно якому відомі обставини, за яких вилучена зброя опинилася у останнього, однак, свідка ОСОБА_16 судом не допитано через те, що він є мобілізований та перебуває в зоні ведення інтенсивних бойових дій і згідно інформації командира військової частини забезпечити його участь у даному судовому засіданні на момент призначеного судового засідання, неможливо.

Вважає, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України, які безпосередньо не досліджувалися судом під час судового розгляду, у зв`язку із вирішенням судом щодо неможливості допиту свідка у залі суду, показання якого мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Також наголошує, що при розгляді справи судом порушено основні принципи кримінального процесуального судочинства щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та безпосередності дослідження показань свідків, що призвело до ухвалення судом виправдувального вироку.

Зазначає, що 25 листопада 2022 року у ході проведення судових дебатів судом не забезпечено можливості обмінятися репліками, що свідчить про обмеження учасників судового провадження у такому праві та порушення принципу змагальності.

Крім цього, звертає увагу на відсутність технічного запису фіксації підготовчого судового засідання, проведеного 04 серпня 2022 року, що відповідно до вимог п.7 ч.2 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Вважає за необхідне дослідити докази та матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, допитати свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідити технічні записи судового засідання.

Просить скасувати вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу сторони обвинувачення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника - адвоката ОСОБА_9 про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 були дотримані.

Ч.2 ст. 91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, своє рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263-1 КК України місцевий суд мотивував тим, що саме по собі придбання (знайдення), зберігання та носіння предметів, зброї не свідчить про умисел на незаконне видалення маркування з вогнепальної зброї.

Крім цього, суд першої інстанції констатував відсутність доказів, які б слугували підтвердженням того, що обвинувачений ОСОБА_7 видалив маркування з вогнепальної зброї.

На думку колегії суддів, такий висновок місцевого суду ґрунтується на основі внутрішнього переконання та всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Відповідно до Кримінального кодексу України винну особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за незаконне виготовлення, переробку чи ремонт вогнепальної зброї або фальсифікацію, незаконне видалення чи зміну її маркування, або незаконне виготовлення бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв (стаття 263-1).

Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення характеризується його вчиненням лише з прямим умислом.

Згідно ч.1 ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких, суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

З врахуванням принципу змагальності сторін в кримінальному процесі, судом першої інстанції проаналізовані представлені докази по справі, яким дана належна правова оцінка у вироку, а саме, були допитані свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які підтвердили факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 вогнепальної зброї, у подальшому вилученої працівниками поліції, проте, у даному випадку, доведенню підлягає вчинення обвинуваченим дій щодо видалення маркування з вогнепальної зброї, тобто знищення будь-яким способом ідентифікуючих даних такої, однак, вищезазначені свідки не надали жодних відомостей з цього приводу.

Також, безпосередньо було досліджено та оглянуто письмові докази, зокрема, протокол огляду місця події від 10 січня 2021 року з фототаблицею до нього (а.с. 9-27 к.п.), яким доводиться лише факт носіння обвинуваченим ОСОБА_7 зброї (гладкоствольної рушниці серії «ТОЗ-63» К-16), а не факт видалення з неї маркування, що встановлено на підставі висновку експерта №КСЕ-19/114-21/314-Бл від 16 січня 2021 року (а.с. 92-95 к.п.).

Так, маркування вогнепальної зброї - це її унікальне позначення в процесі виготовлення шляхом нанесення на зброю найменування виготовлювача, країни або місця виготовлення, серійного номера, або будь-якого іншого зручного у використанні позначення, яке складається з простих геометричних символів у сполученні із цифровим та (або) буквено-цифровим кодовим позначенням та яке дозволяє швидко визначити, ідентифікувати зброю.

А видалення маркування полягає у його знищенні будь-яким способом, в результаті чого унеможливлюється швидка ідентифікація зброї.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у незаконному видаленні маркування з вогнепальної зброї.

Таке твердження прокурора за відсутності належних доказів є його припущенням, а як вказано у ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення

Судом першої інстанції встановлено факт знищення саморобним способом серійного заводського номера на мисливській гладкоствольній рушниці серії «ТОЗ-63» К-16, вилученій у обвинуваченого ОСОБА_22 , однак не доведено причетності останнього до інкримінованих йому дій.

Обвинувачений ОСОБА_7 категорично заперечив пред`явлене обвинувачення та своєї вини не визнав, ствердив, що заводських номерів на мисливській гладкоствольній рушниці не видаляв.

З огляду на вищезазначене, на переконання колегії суддів, безпідставним є покликання прокурора про необхідність в суді апеляційної інстанції дослідження доказів та допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_7 , виходячи з положень ч.3 ст. 404 КПК України, оскільки такі повно та без порушень досліджені судом першої інстанції.

При цьому, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, апеляційний суд не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції (Постанови Верховного Суду у провадженнях №51-1208км18, № 51-297км19, № 51-1139км18).

З приводу доводів сторони обвинувачення про те, що під час судового розгляду не було допитано як свідка ОСОБА_16 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції вживалися заходи щодо його виклику для допиту, проте останній у судові засідання не з`явився, оскільки, як було встановлено на той час, ОСОБА_16 мобілізований і перебував у зоні бойових дій, у зв`язку з чим, як вбачається із журналу судового засідання (т.2 а.с. 69 зворот) прокурором ініційовано зміну порядку дослідження доказів та перейдено до дослідження письмових доказів.

Відтак, колегія суддів вважає, що прокурор використав своє право на відмову від допиту у судовому засіданні вказаного свідка, що передбачено ст. 22 КПК України і відповідає принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів.

Голослівними, на переконання колегії суддів є твердження сторони обвинувачення у апеляційній скарзі про незабезпечення судом в ході проведення судових дебатів можливості учасникам судового провадження обмінятися репліками з огляду на наступне.

Так, судові дебати - це важлива частина судового розгляду, коли прокурор, та інші, зазначені в ч.1 ст. 364 КПК України учасники судового провадження виступають із промовами, в яких оцінюють обставини, встановлені під час кримінального провадження, та досліджені докази, обґрунтовуючи свої висновки з питань, що підлягають вирішенню судом при постановленні судового рішення, з метою схиляння суду до прийняття позиції промовця.

Як вбачається з матеріалів справи, для виступу у дебатах були подані письмово прокурором обвинувальна промова (т.2 а.с. 73, 74), а захисником обвинуваченого - промова у судових дебатах (т.2 а.с. 75, 76).

Згідно журналу судового засідання від 25 листопада 2022 року (т.2 а.с. 77 зворот), учасникам судового провадження, зокрема і прокурору, надана можливість виступити в дебатах. Жодних зауважень зі сторони обвинувачення з цього приводу не висловлювалось.

Також, одним із доводів апеляційної скарги прокурора є покликання про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з відсутністю технічного запису фіксації підготовчого судового засідання, проведеного 04 серпня 2022 року у кримінальному провадженні №0000002 від 10 січня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України.

Згідно з положеннями п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження - кримінальне провадження в суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні у першій інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначати кримінальне провадження до судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених ст.ст. 342-345 КПК України, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах провадження наявний журнал підготовчого судового засідання від вказаної дати, в якому відображено хід судового розгляду з участю прокурора, обвинуваченого та його захисника, що ствердили останні в суді апеляційної інстанції і за наслідком якого винесена ухвала про призначення судового розгляду даного кримінального провадження.

Крім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 569/502/19 зазначив, що згідно зі ст. 412 КПК України невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Суд касаційної інстанції не виключає, що за певних обставин відсутність звукозаписів окремих судових засідань може стати підставою для скасування судових рішень, якщо сторона, яка посилається на цю обставину, доведе, що це істотно вплинуло або могло вплинути на законність та вмотивованість судового рішення.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку сторона обвинувачення не аргументувала, яким чином відсутність технічного запису підготовчого судового засідання вплинула на законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку та вирішення справи по суті.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені доводи апелянта щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є проявом надмірного формалізму, а відтак, не впливають на законність прийнятого по суті рішення та не є підставами для його скасування.

Таким чином, на переконання колегії суддів, місцевий суд, розглянувши кримінальне провадження, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, обґрунтовано визнав невинуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України та виправдав останнього, на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, що цілком відповідає фактичним обставинам, встановленим судом першої інстанції і не спростованим під час апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4