У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 липня 2022 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Миколаєві, громадянки України, українки, із середньою освітою, офіційно не працюючої, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої,

-обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить звільнити її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, тобто з 10.02.2022 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена зазначає, що щиро розкаялась у вчиненому та бажає стати на шлях виправлення. Зауважує, що має матір похилого віка, яка потребує її допомоги та сина 2007 року народження, якому вона також потрібна. Просить звільнити її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 18.06.2021 о 19:37 год. ОСОБА_5 знаходячись в торговій залі приміщення супермаркету "АТБ-маркет магазин Продукти-461", розташованому за адресою: м. Миколаїв, просп. Миру, 2Д/2, керуючись злочинним наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрала майно ТОВ "АТБ-маркет", загальною вартістю 580 грн. 50 коп., чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 30.10.2021 близько 19:26 год. ОСОБА_5 , знаходячись в торговій залі приміщення супермаркету «Велмарт» розташованому за адресою: м. Миколаїв, просп. Миру, 1/1, керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного власного збагачення, шляхом вільного доступу, умисно таємно намагалась викрасти майно ТОВ «Фудком», на загальну суму 760,32 грн., але з причин, що не залежали від її волі, злочин не було доведено до кінця, так як була зупинена охоронцями магазину після перетину лінії кас з неоплаченим товаром.

Крім того, 14.01.2022 о 18:30 год. ОСОБА_5 , діючи повторно, знаходячись в магазині «Аврора», який розташований за адресою: м. Миколаїв, просп. Миру, 21/4, керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного власного збагачення, шляхом вільного доступу, умисно таємно викрала бритву чоловічу з USB зарядкою, вартістю 182,5 грн., електробритву жіночу для видалення волосся, вартістю 165,83 грн., утюжок-вирівнювач для волосся GM 2978, вартістю 182,5 грн., а всього на загальну суму 530,83 грн., чим спричинила ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток на вказану суму. В подальшому з місця кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, 29.01.2022 приблизно о 16:40 год. ОСОБА_5 , діючи повторно, знаходячись в магазині «Аврора», за адресою: м. Миколаїв, просп. Миру, 21/4, керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного власного збагачення, шляхом вільного доступу умисно таємно намагалась викрасти чотири парасольки, вартістю 129,00 грн., 159,00 грн., 129,00 грн., 179,00 грн. за кожну одиницю, а всього на загальну суму 596,00 грн. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, так як була зупинена працівником магазину ТОВ «Вигідна покупка» перед дверима магазину, з неоплаченим товаром.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду першої інстанції, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення правопорушень обвинуваченою.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про суворість призначеного їй покарання то суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_9 покарання, дотримано концепції загальних засад кримінального провадження за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, покарання обвинуваченій ОСОБА_5 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. 65, 66, 67 КК України. Судом тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, відомості, що характеризують особу обвинуваченої, яка маючи незняті та не погашені судимості за корисливі злочини, на шлях виправлення не стала, знову вчинила умисні корисливі злочини, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Врахувавши зазначені вище обставини, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, належним чином умотивувавши своє рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченої, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченій покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та є занадто суворим, апеляційний суд не вбачає.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.2018 році у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК) визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тому, врахувавши всі обставини, вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень та відомості, що характеризують особу ОСОБА_5 суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Умовою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання. В даному провадженні таких чинників не виявлено.

Встановлені судом дані про особу обвинуваченої вказують на те, що вона не оцінює критично свою поведінку, тому дають підстави вважати, що для виправлення і перевиховання обвинуваченої необхідний певний строк ізоляції від суспільства, а призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_5 в межах санкції визначеної ч. 2 ст. 185 КК України, яке обвинувачена має відбути реально, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 липня 2022 року стосовно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: