Справа № 946/7929/22
Провадження № 1-кс/946/2660/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення №2 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

21.03.2013 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 05.03.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 28.02.2022 направлено до Ренійського районного суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001180 від 01.12.2021 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні ВП № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0001028 від 01.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
В своєму клопотанні слідчий зазначає, що органами досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановлену законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану за наступних обставин.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено воєнний стан.
Дію воєнного стану в Україні продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ; Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ.
ОСОБА_5 , 26.10.2022 о 11:41 год., перебуваючи в приміщенні магазину «ЧИП», належного приватному підприємцю ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на торговій полиці смарт-приставку SmartTVMitvstick, торгової марки Xiaomi, моделі MDZ-24-АА, операційної системи Android, із серійним номером 26919/35, у помаранчевій коробці, після чого у нього виник раптовий злочинний корисливий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , 26.10.2022 року о 11:46 год., умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля торгової полиці в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного приватному підприємцю ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не помічений із сторонніх осіб, таємно викрав смарт-приставку - SmartTVMitvstick, торгової марки Xiaomi, моделі MDZ-24-АА, операційної системи Android, із серійним номером 26919/35, вартістю 1534,33 гривень, який належить приватному підприємцю ОСОБА_6 . Після чого, з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_5 , завдав потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду у розмірі 1534,33 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікованого як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
За наявності достатніх доказів 15.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років. Також з урахуванням тяжкості скоєного злочину може ухилятися від органів досудового розслідування та суду. Крім того зазначив, що 28.02.2022 відносно нього за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, направлено до Ренійського районного суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001180.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що має постійне місце проживання.
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні ВП № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0001028 від 01.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
15.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6

- протоколом огляду предмета - компакт-диску СD-R;

- протоколом огляду предмета - смарт-приставки - SmartTVMitvstick, торгової марки Xiaomi, моделі MDZ-24-АА

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 01.11.2022;

- протоколом впізнання особи по фотознімкам за участю свідка ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження.

В порядку ст. 208 КПК підозрюваний не затримувався.
Слідчий суддя зазначає, що після повідомлення про підозру 15.11.2022 року ОСОБА_5 і до розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний мав можливість переховуватися від органів досудового розслідування, однак, не скористався цією можливістю.
Враховуючи вищезазначені обставини, наявність у підозрюваного постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , визнання підозрюваним вини, не використання можливості переховуватися від органів досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання самої суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання старшого слідчого відділення №2 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити.
Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених в ході судового засідання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.
Керуючись ст.ст. 181 -184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого відділення №2 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобовозалишати місце свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 16.11.2022 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 14 січня 2023 року.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст судового рішення проголошено 18.11.2022 року о 14 год. 00 хв. в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1