ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги: захисника ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора відділу нагляду за органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_13 , в інтересах ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 травня 2022 року у кримінальному провадженні №0000303 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Кучурів, Заставнівського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, судимого: 03.04.2017р. Сарненським районним судом Рівненської області за ст.391,71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, не судимого;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Рахів, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, не судимого;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого,
ЄУНСС:725/352/21
НП:11-кп/822/218/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_14
Категорія:ч.4 ст.189 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 травня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченим: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишено обрану у вигляді тримання під вартою в Державній Установі Чернівецький слідчий ізолятор.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обраховано з моменту його фактичного затримання, тобто з 15 серпня 2020 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обраховано з моменту його фактичного затримання з 06 серпня 2020 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обраховано з моменту його фактичного затримання, тобто 05 січня 2021 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обраховано з моменту його фактичного затримання, тобто з 08 серпня 2020 року.

Вирішено питання про долю речових доказів у справі та судових витрат у даному кримінальному провадженні.

На вказаний вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_6 , прокурор відділу нагляду за органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , захисник адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_13 , в інтересах ОСОБА_8 , захисник адвокат ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,, кожен окремо, подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_15 просив скасувати вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.05.2022р. щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ч.3 ст.189 КК України у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Одночасно просив ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, та призначити їм покарання за вказаною статтею.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовував тим, що судом першої інстанції безпідставно виключено з обвинувачення кваліфікуючу ознаку, передбачену ч.4 ст.189 КК України, а саме вчинення злочину організованою групою, оскільки така ознака підтверджується дослідженими в судовому засіданні показами та матеріалами кримінального провадження.

Посилався на те, що місцевий суд безпідставно та необґрунтовано віднісся критично до наданих показів потерпілих, оскільки такі були допитані із забезпеченням конфіденційності даних про особу в режимі відеоконференції з приховуванням обличчя та зміною голосу відповідно до ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Обвинувачений ОСОБА_9 , в поданій ним апеляційній скарзі, просив визнати докази в кримінальному провадженні недопустимими та виправдати його.

Звертав увагу суду на те, що потерпілий ОСОБА_16 є особою неодноразово судимою,надавав показання з місць позбавлення волі, що допускає можливий тиск на нього з боку працівників поліції. Крім того, на думку апелянта, він є агентом поліції, а тому не може бути потерпілим у даному провадженні.

Зазначив, що жодні докази не були досліджені в судовому засіданні, окрім слідчого експерименту за участі потерпілого.

Вказував також на те, що потерпілий ОСОБА_16 20.07.2020р. звертався до травмпункту щодо перелому зап`ястя, в той час як дане тілесне ушкодження було нанесено йому з його слів 25.07.2020р., тобто на 5 днів пізніше.

Окрім вищезазначеного, вважав, що гроші, які працівники поліції підкинули ОСОБА_7 , були залучені для контрольної закупки, а вже потім як гроші отримані внаслідок вимагання.

Також зазначав і те, що потерпілий неодноразово провокував на злочин.

Звертав увагу і на те, що в суді першої інстанції не були допитані свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та працівник служби «Тигр», допит якого є вкрай важливим у даному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в своїй апеляційній скарзі просив скасувати вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.04.2022р. та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 на підставі п.3 ч. ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Вважав, що досудове розслідування відносно ОСОБА_9 проведено без реєстрації в ЄРДР, оскільки інформація щодо його підзахисного в фабулу ЄРДР до 05.01.2021р. не вносилась, а заява потерпілого ОСОБА_19 не реєструвалась.

Зазначив, що ряд процесуальних рішень у кримінальному провадженні прийнято не уповноваженими на прийняття таких рішень особами та не можуть породжувати процесуальних наслідків.

Крім цього, на думку апелянта, не можуть бути визнані допустимим доказами висновки судово-медичної експертизи №663 екс від 31.07.2020р. та додаткова судово-медична експертиза №1037д від 17.11.2020р., оскільки експерти при складанні висновків вказаних експертиз самостійно збирали докази, які були ними використані у зроблених висновках.

Захисник ОСОБА_13 , в інтересах ОСОБА_8 в своїй уточненій апеляційній скарзі просив оскаржуваний вирок районного суду скасувати і закрити провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.189 КПК України.

Зазначив, що ОСОБА_8 не заперечував свою присутність під час подій, які мали місце 25.08.2020р. по вул. Руській, 219Є в м. Чернівці, однак не вимагав нічого у потерпілого і тілесних ушкоджень йому не наносив.

Як і обвинувачений ОСОБА_9 , в поданій ним апеляційній скарзі, зазначив, що суд першої інстанції не допитав свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та працівника служби «Тигр».

Також вказував, що судом не надано оцінки висновку судово-медичної експертизи №663, зокрема тому, що тілесні ушкодження, які були виявлені у потерпілого, виникли задовго до подій, які мали місце 25.08.2020р.

Адвокат ОСОБА_11 , діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не оскаржуючи вирок суду в частині виключення колегією суддів із обвинувачення епізодів щодо вчинення обвинуваченими вимагання по відношенню до потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ,в своїй апеляційній скарзі просила скасувати вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 травня 2022р. в частині визнання винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, та закрити провадження щодо нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього кримінального правопорушення.
Зазначила, що досудове розслідування у кримінальному провадженні було розпочате не за фактом вимагання, а за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Вказувала на те, що судом було проведено судових розгляд неповно, а його висновки, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянта, висновок експерта №663 екс від 31.07.2020р. є суперечливим, неповним та необґрунтованим, а тому районний суд безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про виклик в судове засідання та допит судового експерта.
Зазначила, що орган досудового розслідування залучив ОСОБА_19 до проведення НСРД, порушуючи вимоги, передбачені ст.517 КПК України без дотримання вимог режиму секретності та Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшуковихі) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні.
Вказувала і на те, що потерпілий ОСОБА_16 постійно провокував та підбурював обвинувачених до вчинення незаконних дій.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив визнати докази у кримінальному проваджені недопустимим та виправдати його. Свої доводи обґрунтовував тими ж обставинами, що й обвинувачений ОСОБА_9 в поданій ним апеляційній скарзі.
Захисник ОСОБА_12 в поданій ним апеляційній скарзі просив вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці віж 02.05.2022р. щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати і закрити кримінальне провадження.
На думку апелянта, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.189 КК України, є невірною, оскільки зустріч з потерпілим не була спланована заздалегідь з будь-якою метою.
Звертав увагу на неналежність доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, коли була зареєстрована заява ОСОБА_16 щодо кримінального правопорушення.
Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання коштів його підзахисним від потерпілого.
Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачених притягнуто до кримінальної відповідальності за те, що 25 липня 2020 року близько 15 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_5 , підстерегли потерпілого ОСОБА_19 , який, помітивши останніх та не бажаючи зустрічатися з ними, зайшов до приміщення аптеки «Нікофарм», що розташована у вказаному вище будинку.
З метою примушення ОСОБА_19 прослідувати з ними у безлюдне місце, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зайшли до приміщення аптеки «Нікофарм», де ОСОБА_6 вихопив з рук потерпілого ОСОБА_19 мобільний телефон та наказав виходити з приміщення аптеки.
Вийшовши на вулицю, обвинувачені обступили потерпілого ОСОБА_19 з усіх сторін та змусили його йти за ними. Знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 , з метою придушення волі потерпілого до опору та запобігання змоги втекти, наніс ОСОБА_19 удар рукою у живіт, від якого потерпілий присів від болю.
Сприймаючи наміри ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень реальними, переживаючи за своє життя та здоров`я, ОСОБА_19 на вимогу обвинувачених попрямував слідом за ними. В цей час ОСОБА_7 двічі вдарив ОСОБА_19 рукою по голові та висловив незаконну вимогу про передачу на їхню користь грошей.
В подальшому, знаходячись у дворі вищевказаного будинку, ОСОБА_6 вдарив рукою ОСОБА_19 в обличчя та силоміць проти його волі здійснив спробу заштовхати до автомобіля, проте ОСОБА_19 вирвався та почав тікати, але ОСОБА_6 та ОСОБА_8 наздогнали ОСОБА_19 та поваливши його на землю, стали наносити останньому удари руками та ногами по тілу, а також по голові, спричинивши тим самим йому тілесні ушкодження, у вигляді перелому с/з човникоподібної кісточки правої кисті без зміщення відламків, які згідно висновку експерта №663екс від 31.07.2020р. відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Боячись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_19 здійснив спробу втекти, однак пробіг лише кілька метрів, оскільки його спіймав та повалив на землю обвинувачений ОСОБА_8 . В цей же час ОСОБА_6 , підбігши до ОСОБА_19 , наніс йому удар рукою по голові, тим самим придушив волю потерпілого до будь-якого опору. Після цього ОСОБА_19 , сприймаючи наміри обвинувачених щодо спричинення йому тілесних ушкоджень реальними, переживаючи за своє життя та здоров`я, на вимогу обвинувачених, став рухатись за ними.
Далі ОСОБА_19 в оточенні ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пройшов до входу на територію кооперативу гаражів №14 по вул. Руській в м. Чернівці, де ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , погрожуючи потерпілому фізичною розправою, пред`явили незаконну вимогу щодо передачі на їх користь грошей в сумі 1000 доларів США, які останній повинен був віддати через тиждень та в подальшому щомісяця сплачувати по 500 доларів США за реалізацію ним наданих обвинуваченими наркотичних засобів.
Побоюючись за своє життя та здоров`я, сприйнявши погрози обвинувачених щодо застосування відносно нього у подальшому насильства як реальні, ОСОБА_19 погодився з їх вимогами, однак фактично наміру продавати наркотичні засоби та сплачувати грошові кошти не мав.
01.08.2020 р. близько 22год. ОСОБА_19 , будучи заляканим, боячись за своє життя та здоров`я, сприймаючи попередні погрози обвинувачених фізичною розправою як реальні, а також, зважаючи на те, що у ході попередньої зустрічі йому були завдані тілесні ушкодження, прибув до ресторану «Меркурій», що по вул. Вінниченка в м. Чернівці, звідки ОСОБА_6 скерував його в телефонному режимі до вул.Жасмінної, яка знаходиться неподалік ресторану.
Тоді ж ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , який з метою приховування своєї зовнішності одягнув медичну маску, зустріли ОСОБА_19 та вказали напрям руху вглиб вулиці Жасмінної у безлюдне місце, куди попрямували спільно з останнім. У вказаний час обвинувачений ОСОБА_7 знаходився неподалік місця зустрічі, де спостерігав за навколишньою обстановкою та у разі небезпеки, повинен був попередити про це по телефону ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
Знаходячись в районі будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_19 передав ОСОБА_6 гроші в сумі 150 доларів США, 50 Євро та 1200 гривень.
При цьому ОСОБА_6 , погрожуючи фізичною розправою, пред`явив потерпілому ОСОБА_16 незаконну вимогу про передачу на їхню користь в чотириденний строк решти грошей в сумі 750 доларів США та в подальшому передавати їм по 7000 гривень кожних десять днів, які потерпілий повинен був отримувати від продажу наркотичних засобів.
Побоюючись за своє життя та здоров`я, будучи наляканим та побитим, а також сприйнявши погрози щодо застосування відносно нього в подальшому насильства як реальні, ОСОБА_19 погодився на їх вимогу. Після цього ОСОБА_6 , повернувши мобільний телефон ОСОБА_19 , визначив час і місце наступної зустрічі для передачі решти грошей в сумі 750 доларів США.
05.08.2020 близько 20 год. 15 хв. в телефонному режимі ОСОБА_9 нагадав ОСОБА_19 про необхідність з`явитись у попередньому місці зустрічі по вул. Жасмінній в м. Чернівці для передачі грошей в сумі 750 доларів.
Того ж дня, близько 22 год. ОСОБА_19 прибув на місце зустрічі по вул. Жасмінній, звідки його в телефонному режимі ОСОБА_7 скерував до іншого місця, а саме на територію ОКНП «Чернівецька ЛШМД», що по вул. Фастівська, 2 в м. Чернівці.
Знаходячись на території ОКНП «Чернівецька ЛШМД», близько 22 год. 45 хв. ОСОБА_19 по телефону отримав вимогу від ОСОБА_6 про необхідність передачі грошей ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які були присутні на зустрічі. Таким чином, потерпілий ОСОБА_19 передав ОСОБА_9 гроші в сумі 5000 грн., а останній, в свою чергу, передав вказані гроші ОСОБА_7 .
При цьому ОСОБА_9 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодінням грошовими коштами потерпілого з погрозою застосування насильства, пред`явив потерпілому ОСОБА_16 незаконну вимогу про передачу на їх користь в чотириденний строк решти суми грошей до раніше визначеної ними вимоги в сумі 1000 доларів США та в подальшому передавати їм по 7000 гривень кожних десять днів.
В результаті вищевказаних протиправних дій обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, при цьому ОСОБА_6 , діючи повторно, застосовуючи насильство, заволоділи коштами потерпілого ОСОБА_19 в сумі: 6200 гривень; 150 доларів США, які згідно офіційного кусу НБУ станом на 01.08.2020, з розрахунку 1 долар США 27,6913 грн., становить 4153,70 грн.; 50 Євро, які згідно офіційного кусу НБУ станом на 01.08.2020, з розрахунку 1 Євро 32,547 грн., становить 1627,35 грн., а всього на загальну суму 11 981,05 гривень.
Одночасно згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачуються у тому, що в липні 2020 року вступивши між собою у попередню змову, вчинили вимагання щодо до потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 при наступних обставинах.
Так, всередині травня 2020 року близько 18 години учасники організованої групи ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами ОСОБА_20 , діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинних дій, в інтересах учасника групи ОСОБА_7 , встановивши заздалегідь місце проживання потерпілого, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_7 , підстерегли ОСОБА_20 , відвели у безлюдне місце, де пред`явили незаконну вимогу про передачу на їхню користь грошей в сумі 1000 доларів США за тривалу реалізацію ОСОБА_20 алкогольних напоїв.
Почувши відмову ОСОБА_20 у передачі на їх користь вказаної суми, учасники організованої групи ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, висловили погрозу застосування насильства над потерпілим, після чого почали схиляти ОСОБА_20 до діяльності пов`язаної із незаконними збутом наданих останньому учасниками групи наркотичних засобів для розрахунку за неіснуючий борг.
Наприкінці травня 2020 року ОСОБА_6 , в інтересах усіх учасників групи, в телефонній розмові повторно висунув вимогу ОСОБА_20 про необхідність передачі 1000 доларів США на їх користь чи отриманні від них для реалізації наркотичних засобів, на що отримав відмову від потерпілого.
Всередині червня 2020 року, близько 21:00 год., учасники організованої групи ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинних дій, в інтересах учасника групи ОСОБА_7 , відстежили ОСОБА_20 неподалік місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_7 , де почувши його відмову у передачі на їх користь 1000 доларів США, почали наносити ОСОБА_20 удари руками по різних частинах тіла, спричинивши фізичну біль.
Крім того, на початку липня 2020 року, близько 13:00 год., учасники організованої групи ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами ОСОБА_21 , діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинних дій, в інтересах учасників групи ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходячись в районі будинку АДРЕСА_8 , підстерегли ОСОБА_21 та пред`явили їй незаконну вимогу про передачу на їх користь грошей в сумі 1000 доларів США за тривалу, за їх словами, реалізацію ОСОБА_21 наркотичних засобів. Одночасно останні почали схиляти ОСОБА_21 до діяльності, пов`язаної із незаконними збутом наданих останній учасниками групи наркотичних засобів.
Почувши відмову ОСОБА_21 передати на їх користь вказану суму та збувати наркотичні засоби, ОСОБА_6 , в інтересах усіх учасників групи, реалізовуючи умисел на заволодіння коштами ОСОБА_21 , двічі рукою вдарив останню по обличчю, спричинивши їй тим самим фізичний біль, погрожуючи застосуванням насильства, повторно пред`явив незаконну вимогу про передачу на їхню користь грошей в сумі 1000 доларів США. На благання ОСОБА_21 залишити її у спокої, ОСОБА_6 вдарив останню рукою по нирках, спричинивши фізичний біль, та спільно з ОСОБА_8 повторно, з погрозами подальшого насильства, пред`явили незаконну вимогу про передачу на їх користь грошей в сумі 1000 доларів США.
Побоюючись за своє життя та здоров`я, будучи наляканою і побитою, ОСОБА_21 пообіцяла продавати надані їй в подальшому учасниками групи наркотичні засоби та, вийнявши з гаманця грошові кошти в сумі 9500 гривень, передала їх ОСОБА_6 , а також грошові кошти в сумі 800 доларів США та 500 Євро, які віддала ОСОБА_8 .
В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи в інтересах учасників групи ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , заволоділи коштами потерпілої ОСОБА_21 в сумі: 9500 гривень; 800 доларів США, які згідно офіційного кусу НБУ станом на 10.07.2020, з розрахунку 1 долар США 26,9335 грн., становить 21546,80 грн.; 500 Євро, які згідно офіційного кусу НБУ станом на 10.07.2020, з розрахунку 1 Євро 30,5359 грн., становить 15267,95 грн., а всього на загальну суму 46314,75 гривень.
Крім того, на початку липня 2020 року, близько 20:00 год., учасники організованої групи ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами ОСОБА_22 , діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинних дій, в інтересах учасників групи ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , знаходячись на спортивному майданчику навпроти «Діагностичного центру», що по вул. Небесної Сотні,5а в м. Чернівці, підстерегли ОСОБА_22 , де з погрозою застосування насильством пред`явили незаконну вимогу про передачу на їхню користь грошей в сумі 5000 гривень кожних наступних 10 днів, за реалізацію ОСОБА_22 наданих учасниками групи наркотичних засобів незалежно від того, чи буде вона їх збувати.
Побоюючись за своє життя та здоров`я, будучи наляканою та сприйнявши погрози застосування відносно неї насильства як реальні, а також те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 діють спільно з її малознайомим ОСОБА_6 , якого вона знає, як раніше судимого, ОСОБА_22 погодилась з їх вимогами, однак фактично наміру продавати наркотичні засоби та сплачувати учасникам групи грошові кошти не мала.
В середині липня 2020 року, близько 16:00 год., учасник організованої групи ОСОБА_7 , діючи в інтересах усіх учасників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій, відстежив ОСОБА_22 на перехресті вулиці Небесної Сотні проспект Незалежності в м. Чернівці, і незважаючи на небажання останньою збувати наркотичні засоби, висунув погрозу застосування фізичного насильства усіма учасниками групи та вимогу про передачу 5000 гривень за пройдених 10 днів.
Побоюючись за своє життя та здоров`я, будучи наляканою та сприйнявши погрози застосування відносно неї насильства як реальні, а також те, що ОСОБА_7 діє в групі з іншими, ОСОБА_22 передала грошові кошти в сумі 5000 гривень ОСОБА_7 .
Через тиждень, всередині липня 2020 року, близько 16:00 год., учасники організованої групи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи в інтересах усіх учасників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій, зустрілись з ОСОБА_22 біля КНП «Міська дитяча поліклініка», що на проспекті Незалежності,109 в м. Чернівці, і незважаючи на небажання останньою збувати наркотичні засоби, висунули погрозу застосування фізичного насильства усіма учасниками групи та вимогу про передачу 5000 гривень за пройдених 10 днів.
Побоюючись за своє життя та здоров`я, будучи наляканою та сприйнявши погрози застосування відносно неї насильства як реальні, а також те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діють в групі з іншими, ОСОБА_22 передала грошові кошти в сумі 2000 гривень ОСОБА_6 , який повідомив ОСОБА_22 про її борг перед ними через наступних 10 днів в сумі 8000 гривень.
Вкінці липня 2020 року, близько 15:00 год., організатор групи ОСОБА_6 , діючи в інтересах усіх учасників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи відповідно до розробленого плану злочинних дій, відстежив ОСОБА_22 біля КНП «Міська дитяча поліклініка», що на проспекті Незалежності,109 в м. Чернівці, і незважаючи на небажання останньою збувати наркотичні засоби, висунув погрозу застосування фізичного насильства усіма учасниками групи та вимогу про негайну передачу 8000 гривень.
Побоюючись за своє життя та здоров`я, будучи наляканою та сприйнявши погрози щодо застосування відносно неї насильства як реальні, а також те, що ОСОБА_6 діє в групі з іншими, ОСОБА_22 передала усі грошові кошти які мали при собі, а саме 2000 гривень ОСОБА_6 .
При цьому ОСОБА_6 висунув вимогу про передачу ОСОБА_22 у дводенний термін 6000 гривень та, у разі відмови, застосування фізичного насильства над потерпілою усіма учасниками групи.
В результаті вищевказаних протиправних дій учасники організованої групи ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , заволоділи коштами потерпілої ОСОБА_22 на загальну суму 8000 гривень.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги поданих апеляційних скарг, доводи обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, з підстав у них зазначених, при цьому заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, в свою чергу, заперечивши проти поданих апеляційних скарг обвинувачених та захисників, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченим і останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями, закріпленими у ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях вказує на необхідність аналізувати положення п.п. а п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999; п. 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25.07.2000; п. 34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006).
Аналогічного висновку про необхідність «доведення винуватості особи у вчиненні злочину поза будь-яким розумним сумнівом», а відповідно і наведення його обґрунтованості у судовому рішенні, Верховний Суд України дійшов у постанові від 03.03.2014 у справі №5-49кс13, де зазначив про те, що необґрунтованість судових рішень є істотним порушенням таких засад судового провадження, як законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, безпосередність дослідження показань та інших доказів. Ці порушення мають визнаватися достатніми і необхідними для визнання результатів розгляду обвинувачення сумнівними, недостовірними і такими, що не відповідають істині. За їх наявності судові рішення не можуть (не повинні) залишатися в силі.
Отже, судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано належним чином зазначених вимог закону при розгляді провадження та ухваленні судового рішення, а тому вирок не може вважатися законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Приймаючи рішення про винуватість обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_23 , та про виправдання їх по епізодах щодо потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 суд у вироку навів показання обвинувачених, потерпілих та свідків, які вони давали в судовому засіданні, й дослідив письмові докази, покладені в основу обвинувачення.
Між тим, цим доказам суд належної оцінки не надав, й не навів у вироку переконливих мотивів чому він бере до уваги одні докази та відкидає інші, надані стороною обвинувачення, як окремо та у їх сукупності, внаслідок чого допустив неповноту судового розгляду.
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.
Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
З оскаржуваного вироку видно, що районний суд, всупереч положенням ст.94 КПК України, належним чином не оцінив кожен наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності та допустимості, при цьому сторона захисту неодноразово вказувала на їх невідповідність ст.85 та 86 КПК України.
Так, сторона захисту неодноразово вказувала на належність та необґрунтованість висновку експерта №663 екс від 31.07.2020р., а також на порушення органом досудового розслідування ст.517 КПК України при проведенні НСРД. Крім того, зазначала, що потерпілий ОСОБА_16 постійно провокував та підбурював обвинувачених до вчинення незаконних дій.
Однак, такі доводи були залишені поза увагою суду першої інстанції та їм не було надано жодної правової оцінки, при цьому вищевказані докази були покладені в основу обвинувального вироку.
Мотивуючи свої висновки щодо прийнятого рішення в частині виправдання обвинувачених за ч.4 ст.189 КК України, суд посилався на те, що у ході судового розгляду не здобуто достатніх доказів на підтвердження вини кожного із обвинувачених щодо вчинення ними вимагання по відношенню до потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_21 .
При цьому, районний суд критично оцінив покази потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , оскільки із заявами про кримінальне правопорушення потерпілі звернулися лише через кілька місяців після вчинення злочину відносно них, а в судовому засіданні допитувалися в режимі відеоконференції з приховуванням обличчя та зміною голосу.
Разом з цим, судом першої інстанції залишено поза увагою доводи прокурора про те, що вказані вище потерпілі були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та були допитані у відповідності до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», з наданням сторонам можливості ефективно використати своє право ставити їм запитання та піддавати критиці їх зміст.
Водночас суд, посилаючись на недостовірність показів потерпілих, не з`ясував та не перевірив, чому останні звернулись з заявою про вчинення злочину лише через декілька місяців і цьому не було надано відповідної оцінки.
Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Таким чином, за наведених вище обставин висновки суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_23 , та про виправдання їх по епізодах щодо потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , є передчасними, зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не вжив всіх процесуальних заходів, в межах наданих законом повноважень, для встановлення усіх обставин, що мають істотне значення для вирішення провадження, чим допустив неповноту судового розгляду, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Крім того, суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові суду від 09 листопада 2021 року (справа №281/128/19, провадження № 51-4536км19), відповідно до якої доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п.п. 2, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, а також, враховуючи, що усунути зазначені недоліки в ході апеляційного перегляду неможливо, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, перевірити усі доводи, які викладені в апеляційних скаргах, й прийняти законне і обґрунтоване рішення.
У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, доводи апеляційних скарг щодо недоведеності обвинувачення для кваліфікації дій обвинувачених за ч.3 ст.189 КК України, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, тощо, апеляційним судом не перевіряються, відповідно до приписів ч. 2 ст. 415 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку колегії суддів, слід продовжити обвинуваченим до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більш, ніж на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання їм запобіжного заходу.

Зважаючи на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу її підзахисному, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.404, 405, 407, 409 ,412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Апеляційні скарги: захисника ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора відділу нагляду за органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_13 , в інтересах ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 травня 2022 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більш як на 60 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3