ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1412/23 Справа № 215/833/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30 квітня 2023 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Тернівського районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000080 від 03.11.2021 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30 квітня 2023 року включно.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує, що існують підстави для її скасування, оскільки об`єктивні обставини, що унеможливлювали розгляд питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 судом до закінчення двомісячного строку з дня його застосування (саме до 04.02.2023), були відсутні. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 впродовж місяця перебував під вартою протизаконно, без наявності обставин, вичерпний перелік яких встановлений ст. 615 КПК України. Зазначає, що перебування ОСОБА_8 під вартою значний час, тобто більше року, з урахуванням наявності постійного місця проживання в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, наявності міцних соціальних зв`язків, встановлених ризиків, на даному етапі є дещо надмірним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначає, що ступені тяжкості вчиненого злочину не є достатньою підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звертає увагу суду, що саме з вини прокурора, який не забезпечує участь свідків в судове засідання, ОСОБА_8 перебуває під вартою більше одного року та у цілому протиправно відбувається затягування розгляду справи. Проте суд першої інстанції проігнорував вивчення таких обставин, заявлених захисником в усній формі в судовому засіданні 02.03.2023 року, що викликає у нього сумніви стосовно об`єктивності та неупередженості суду. Просить оскаржену ухвалу суду 1-ї інстанції скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши захисника обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, колегія суддів приходить до наступного:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у вчинені умисного злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 19.11.2021 року.

Як вбачається із виділених матеріалів кримінального провадження, ухвалою суду від 02 березня 2023 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів, до 30 квітня 2023 року включно, з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2021 року. В задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.

Своє рішення суд 1-ї інстанції обґрунтував тим, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину проти незаконного обігу наркотичних засобів, в якому він обвинувачується та за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, та можливість незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховано судом 1-ї інстанції, що обвинувачений ОСОБА_8 не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, не одружений, не має на утриманні малолітніх /неповнолітніх/ дітей, відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, зареєстрований в м. Сєверодонецьк, Луганської області, що наразі є тимчасово окупованою територією України, де ведуться активні бойові дії, а тому з урахуванням вищевказаних обставин в своїй сукупності прийшов до висновку, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою відшукання коштів для існування.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Твердження сторони захисту на безпідставне та незаконне перебування обвинуваченого під вартою протягом місяця, без наявності обставин, наведених в ст. 615 КПК України, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Із виділених матеріалів справи вбачається, що запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 суд 1-ї інстанції продовжив листом до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» від 01.02.2023 року, у зв`язку із знеструмленням електромережі суду в умовах дії воєнного, надзвичайного стану, що вплинуло на можливість здійснення судочинства та об`єктивної можливості розглянути клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 331 КПК України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року було введено воєнний стан, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Згідно роз`яснень, які надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що ... оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами судового провадження щодо продовження запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Враховуючи викладене, порушень норм процесуального закону, не законного та не обґрунтованого продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , а також порушення його права на свободу та особисту недоторканність, як стверджує адвокат, допущено не було.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо невиправданості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги те, що обвинувачений має місце проживання в м. Кривому Розі, адже вони були предметом розгляду суду першої інстанції, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підгрунтям для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого про не врахування судом наявності міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду, стороною захисту будь-яких доказів надано не було.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про неврахування судом при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання пів вартою ОСОБА_8 , що саме з вини прокурора, який не забезпечує явку свідків в судове засідання, обвинувачений перебуває тривалий час під вартою, не заслуговують на увагу. Із довідки про рух даної справи вбачається, що розгляд справи за період надходження до суду, тобто 23.12.2021 року, до задоволення клопотання захисника про відвід судді ОСОБА_9 23.01.2023 року, відкладався з різних причин, і лише декілька разів для виклику свідків. 25.01.2023 року справу прийнято до провадження суддею ОСОБА_10 . Розгляд справи відкладався з підстав відсутності електроенергії в суді та перебування головуючого судді у відпустці.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі адвокатом та доводів наведених ним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не вбачається.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , відмовити.

Залишити без змін ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30 квітня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4