Справа № 750/3256/23
Провадження № 1-кс/750/1232/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000802 від 07.03.2023 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Зугдіді, Грузія, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувсядо суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, у зв`язку з чим наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав. Просив не визначати підозрюваному розмір застави.

Слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити. Доповнив, що підозрюваному відомо місце проживання малолітніх потерпілих.

Підозрюваний з клопотанням не погодився. Зазначив, що діти вчиняють стосовно нього хуліганські дії, а саме розбивають йому вікна в квартирі.07.03.2023 йому також розбили вікно. Він поставив камеру на балконі, щоб зафіксувати дії підлітків. Камера фіксує зі звуком. Зазначив, що 07.03.2023 близько 13 години він з приводу розбитого вікна дзвонив в поліцію. Наполягає на тому, що діти намагаються його скомпрометувати, можливо їй про це просить поліція. Наполягає на тому, що жодних дій, в яких його звинувачують, не вчиняв.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив. Звернув увагу, що підставою для внесення відомостей в ЄРДР стала заява ОСОБА_8 , але підозру вручили його підзахисному, в якій вказано про вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_9 . Крім того, ОСОБА_6 затримали 07.03.2023, в той час я к в підозрі вказано, що він підозрюється у вчиненні розпусних дій 03.03.2023. Тому вважає, що підозрюваного незаконно затримано на підставі п.2 ч.1 ст. 208 КПК України. Не погоджується захисник також із часом затримання, оскільки під час проведення обшуку ОСОБА_6 не міг покинути приміщення, де проводився обшук. Свідок ОСОБА_8 нічого в своїх поясненнях не вказує про дії підозрюваного, вчинені 03.03.2023. Вважає, що свідки були допитані до внесення відомостей про злочин в ЄРДР. Ризики, зазначені в клопотанні, є припущеннями. Захисник вважає, що до підозрюваного можливе застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту, не цілодобового, зважаючи на комендантську годину. Також просив визначити розмір застави, оскільки в жодному протоколі допиту потерпілих не було зафіксовано вчинення щодо них насильства. Заставу просив визначити в мінімальному розмірі.

Заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000802 від 07.03.2023за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156КК України.

07.03.2023 ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (протокол затримання від 08.03.2023, час фактичного затримання: 07.03.2023 22 год. 00 хв.).

08.03.2023 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В рішеннях Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають достатніми, щоб виправдати подальше висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), що будь-яка стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального провадження.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення.

Поряд із цим, слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Таким чином, висновки органу досудового розслідування не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи слідчого щодо існування ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги серйозний характер загрози для суспільного порядку вчиненого протиправного діяння, вчинення його стосовно неповнолітніх дітей, враховує вік підозрюваного, його матеріальний та сімейний стан.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання в місті Чернігові, дружини, роботи, із врахуванням наведених вище обставин, не є настільки переконливим та вагомим фактором, щоб знизити ризик можливого переховування ОСОБА_6 до маловірогідності настання чи повністю виключити такий ризик.

Слідчий суддя враховує подані захистом матеріали, однак вважає, що зазначені відомості не усувають встановленого ризику та не є достатнім стримуючим фактором для запобігання його реалізації.

Згідно із із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик його переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Оцінивши доводи слідчого та прокурора щодо існування ризику впливу на потерпілих та свідківу цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, експертів, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього отримання судом цих свідчень та дослідження їх судом.

Враховуючи характер відносин підозрюваного з потерпілими, які є неповнолітніми, обізнаність підозрюваного про місце їх проживання, про їх місце навчання, слідчий суддя не виключає можливості здійснення на них тиску на них.

З цих підстав, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя погоджується із тим, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може вчинити дії із тиску на потерпілих та свідків з метою зміни наданих ними свідчень.

В оцінці ризику щодо можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, то слідчий суддя приходить до висновку, що цей ризик, наведений слідчим в клопотанні та підтриманий прокурором в судовому засіданні, не знайшов свого підтвердження. Разом з тим, є доведеним ризик продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на даному етапі розслідування кримінального провадження, неможливо запобігти наведеним у клопотанні ризикам, що дасть можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а іншого, більш м`якого, зокрема, домашнього арешту, з врахуванням позицій, як сторони обвинувачення, так і захисту. Аналіз матеріалів, наданих у судовому засіданні учасниками справи, доводить, що домашній арешт, не забезпечить на даний час належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним прокурором ризикам.

Твердження захисника про те, що відомості до ЄРДР були внесені за заявою ОСОБА_8 , а підозру повідомлено по факту дій відносно ОСОБА_9 , не можуть свідчити про незаконність затримання, оскільки під час судового розгляду слідчим суддею було досліджено заяву від ОСОБА_10 від 07.03.2023 про вчинення відносно його доньки розпусний дій. Крім того, потерпіла ОСОБА_11 під час допиту вказала, що незаконні дії підозрюваний вчинив 03.03.2023.

Також не можуть бути прийняті до уваги твердження захисника про незаконність затримання ОСОБА_6 , зважаючи на те, що в матеріалах кримінального провадження наявні заяви від потерпілих, датовані саме 07.03.2023.

Не заслуховують на увагу і посилання підозрюваного на те, що його затримали об 11 годині 07.03.2023, оскільки в судовому засіданні він надав покази про те, що ще в обід, десь до 13 години, йому було побито скло і він дзвонив в поліцію.

Також не приймаються до уваги твердження захисника про те, що під час проведення обшуку підозрюваний вже був затриманий фактично, оскільки він не міг покинути приміщення, де проводився обшук.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Обмеження в пересуванні ОСОБА_6 не може свідчити про його фактичне затримання як підозрюваного у вчиненні злочину, оскільки таке обмеження під час обшуку могло було здійснено відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України, а не ст. 208 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним, клопотання слідчого є доведеним і його слід задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При вирішенні питання розміру застави, слідчий суддя вважає за можливе визначити її у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн, та у разі застосування такого альтернативного запобіжного заходу як застава визначити необхідність виконання підозрюваним наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У даному випадку застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним що підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, покладених на нього обов`язків та запобігати ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 22 год. 00 хв. 07.03.2023.

Строк закінчення дії ухвали - 04.05.2023.

Заставу визначити у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн., яка може бути внесена, як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13 березня 2023 року о 08 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1