У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001153, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2021 року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2021 р., більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання термін відбуття покарання за вироком Миколаївського апеляційного суду від 19.05.2020 р. та вироком Заводського районного суду від 19.07.2021 р. в період з 09.09.2020 р. по день набрання цього вироку законної сили.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 наголошує на тому, що не згоден із наявністю кваліфікуючої ознаки проникнення у сховище, оскільки він не мав умислу на проникнення у приміщення, а доступ до комори, звідки був викрадений велосипед, був вільним, що дозволило безперешкодно вчинити крадіжку.

При цьому, апелянт відзначає, що у вчиненні цього кримінального правопорушення він зізнався добровільно, під час його допиту з приводу іншого епізоду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

21.03.2020 р. близько 16.30 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку № 13-а по вул. Озерній в м. Миколаєві з ОСОБА_12 , переслідуючи корисливий мотив та з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 5» вартістю 2 499 грн., належний ОСОБА_12 . Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди в розмірі 2 499 грн.

В період часу з 04.04.2020 р. по 07.04.2020 р., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 біля сходового майданчику, переслідуючи корисливі мотиви, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом підбору ключа, проник у підсобне приміщення (комору), звідки викрав велосипед марки «Azimut» вартістю 1 999 грн., належний ОСОБА_13 . Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди в розмірі 1 999 грн.

Наприкінці квітня 2020 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись у підїзді будинку АДРЕСА_2 між 4 та 5 поверхами, переслідуючи корисливі мотиви, та з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав дві рації марки «BAOFENG BF-888S» вартістю 600 грн. за одиницю на загальну суму 1 200 грн., належні ОСОБА_14 . Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 майнової шкоди в розмірі 1200грн.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, судом зроблено на підставі показань самого обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_13 , а також фактичних даних, що містяться у протоколах прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2020 р., протоколах огляду місця події від 07.04.2020 р. та від 27.05.2020 р., протоколі огляду мобільного телефону від 11.06.2020 р., довідках ФОП ОСОБА_15 та магазину № 1 «ВелоШик» про вартість викраденого майна.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що їх сукупність та взаємозв`язок є достатньою для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 .

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності в нього вільного доступу до приміщення комори потерпілої ОСОБА_13 , що у свою чергу виключає кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище», то апеляційний суд такі твердження визнає неспроможними, виходячи з наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 р. (справа №569/1111/16-к) надано висновок щодо кваліфікуючої ознаки «проникнення у сховище». Зокрема, вказано на те, що:

Крадіжка, грабіж та розбій є однорідними злочинами, тобто такими, що посягають на однакові або подібні об`єкти кримінально-правової охорони і вчиняються з однією і тією ж формою вини та мають низку спільних кваліфікуючих ознак.

У зв`язку з цим слід дотримуватися однакового підходу при кримінально-правовій кваліфікації крадіжки, грабежу та розбою, в тому числі й при інкримінуванні кваліфікуючих ознак, зокрема проникнення.

Вирішальним при визначенні законності/незаконності входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою є режим доступу до об`єкта (вільний/обмежений).

Відповідно, наявність режиму вільного доступу до приміщення свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там, а отже, виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки «проникнення», навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном.

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ч. 3 ст. 187 КК також важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу розбою характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні розбою, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. Проте не можна кваліфікувати як такі, що вчинені з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, дії особи, яка потрапила до житла, іншого приміщення чи сховища без умислу заволодіти чужим майном, однак заволоділа ним.

Тому, при інкримінуванні «проникнення» важливим є також факт усвідомлення особою незаконності входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою. Вчиняючи розбій, поєднаний з проникненням, особа повинна усвідомлювати протиправність входження (потрапляння) у приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою, передбачати суспільно небезпечні наслідки такого протиправного входження (потрапляння) у приміщення й бажати їх настання або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати їх настання.

Отже, якщо особа, не усвідомлюючи, що режим доступу до об`єкта є обмеженим, а входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою незаконним, фактично увійшла (потрапила) у житло, інше приміщення чи сховище з обмеженим режимом доступу, такі дії мають кваліфікуватися без ознаки «проникнення».

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в період часу з 04.04.2020 р. по 07.04.2020 р., ОСОБА_7 , знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , біля сходового майданчику, проник у підсобне приміщення (комору), звідки викрав велосипед марки «Azimut», належний ОСОБА_13 , що підтвердив сам обвинувачений в ході судового розгляду.

Згідно з протоколом огляду місця події від 07.04.2020 р. та таблиці зображень до нього, вхід до комори, яка знаходиться на сходовому майданчику за адресою АДРЕСА_3 , здійснюється через металеві двері із замком, який вварений до дверей.

Відповідно поясненням потерпілої ОСОБА_13 , наданими нею в ході судового розгляду в суді першої інстанції, в підсобці встановлені металеві двері з врізаним замком, який вона завжди замикала ключем. Останній раз вона була в підсобці 04.04.2020 р., після чого двері зачинила на ключ. Коли 07.04.2020 р. проходила біля підсобки то побачила, що двері привідкриті приблизно на 20 см, двері та замок не мали зовнішніх пошкоджень.

Вказані обставини, у своїй сукупності, свідчать про те, що майно потерпілої ОСОБА_13 , а саме велосипед марки «Azimut», викрадено шляхом проникнення у підсобне приміщення (комору), розташоване біля сходового майданчику у під`їзді будинку АДРЕСА_2 . Вказана комора обладнана металевими дверима із врізаним замком, тобто відповідає ознакам сховища. Жодного доступу до цього сховища обвинувачений не мав, а встановлені судом першої інстанції обставини дають підстави стверджувати про те, що умисел на таємне викрадення майна у ОСОБА_7 виник до моменту вторгнення у дане сховище.

Визнавши наявні докази достовірними, допустимими, а в сукупності достатніми, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 , за даним епізодом, слід кваліфікувати у тому числі за ознакою проникнення у сховище, яка визначалася за вказаними фактичними обставинами, оскільки він незаконно увійшов до сховища та незаконно перебував у ньому з метою заволодіння чужим майном.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку не виявлено, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3