Справа № 346/4452/21
Провадження № 11-кп/4808/104/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_9
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 грудня 2022 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено та продовжено щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 лютого 2023 року. Визначено заставу в розмірі 198 480 гривень.

Мотивуючи рішення слідчий суддя вказує, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися.

З ухвалою суду не погодився обвинувачений ОСОБА_7 та подав апеляційну скаргу в якій вказує, що ухвала Коломийського міськрайонного суду від 23 грудня 2022 року підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що прокурором в судовому засіданні не підтверджені ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що не збирається уникати викликів суду, не буде впливати на свідків, потерпілих та інших учасників процесу. Просить суд звернути увагу на скрутне майнове становище та на непомірний розмір застави.

Враховуючи наведене, просить оскаржувану ухвалу скасувати, та змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме на особисте зобов`язання або домашній арешт.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 , доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

До початку судового засідання від прокурора ОСОБА_8 надійшло клопотання про проведення розгляду даного кримінального провадження без участі прокурора відповідно до приписів ст. 406 КПК України.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, дослідивши доводи і мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.394 ч.5 КПК України, ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Виходячи зі змісту ст.177 ч.2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені ст.177 ч.1 КПК України.

Згідно ст.199 ч.ч.3,5 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити , зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції, розглянув клопотання прокурора дотримавшись вимог процесуального законодавства та ухвалив законне рішення в якому виклав свої мотиви.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. При цьому, суд вважав доведеним існування ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме, обвинувачена може покинути територію України, переховуватись від суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку тому, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 має високий ступінь суспільної небезпеки, і даний запобіжний захід забезпечить уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Такі обставини підтверджують правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності ризиків та необхідності обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вартою.

Враховуючи викладені норми права та встановлені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 грудня 2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4