КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 22 лютого 2023 року, в режимі відеоконференцзв`язку клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації,

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої подано скаргу ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою поновлено ОСОБА_6 строк на оскарження постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 30 серпня 2019 року про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_6 .

Відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 30 серпня 2019 року про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 228 КК Російської Федерації

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на постанову Генеральної прокуратури України про видачу особи (екстрадицію) від 30.08.2019 року про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_6 , для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 09 грудня 2022 року оголошено вступну та резолютивну частину, 14 грудня 2022 року оголошено повний текст оскаржуваного рішення. Однак, через масові обстріли РФ в період з 14 по 21 грудня 2022 року в м. Києві відбулися масові відключення електроенергії, повний текст ухвали направлено захиснику на електронну пошту 22 грудня 2022 року. Апеляційну скаргу направлено електронною поштою 26 грудня 2022 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через порушення норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року та постанову Третього Апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року.

Також, захисником направлено на адресу Печерського районного суду довідку № 003605 від 25.05.2022 року по справі № 2022ДРООО3, яка видана ОСОБА_6 в результаті процедури розгляду заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Звертає увагу, що вказана довідка дійсна на момент винесення оскаржуваної ухвали, з причин розгляду Третім апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги ОСОБА_6 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 року по справі 160/8897/22.

На думку апелянта, посилання в оскаржуваній ухвалі на долучені до матеріалів скарги копії поштових відправлень, які датовані 23 вересня 2019 року, як підтвердження направлення заяв від 11 та 28 грудня 2018 року про визнання ОСОБА_6 біженцем, помилкові.

Зауважує, що стороною захисту 23 вересня 2019 року, направлялися запити до ГУ ДМС у Дніпропетровській області стосовно надання результату розгляду заяви про визнання ОСОБА_6 біженцем.

На переконання сторони захисту, можливість реалізації права на захист ОСОБА_6 не вичерпано, а особисті заяви про визнання його біженцем не вирішено по суті.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка про підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

В даному випадку, копію повного тексту оскаржуваного рішення захисник отримав 22 грудня 2022 року, апеляційну скаргу направлено електронною поштою 26 грудня 2022 року. З огляду на обставини, на які посилався захисник у клопотанні, колегія суддів вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та поновити захиснику такий строк.

Як убачається з матеріалів судового провадження 31 жовтня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із скаргою на постанову Генеральної прокуратури України про видачу особи (екстрадицію) від 30 серпня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді від 09 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 .

Перевіряючи законність прийнятого рішення, колегія суддів уважає, що слідчим суддею у повному обсязі перевірено усі обставини та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ч. 1 ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

У відповідності до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Згідно ч. 1 ст. 591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою, крім випадку, передбаченого статтею 588 цього Кодексу. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, у провадженні Відділу Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації у Кольському району Мурманської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинені у великому розмірі) КК Російської Федерації.

Органом досудового розслідування 05 січня 2014 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 як обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину та у зв`язку із ухиленням від слідства 17 лютого 2014 року оголошено його у розшук.

Кольським районним судом Мурманської області 11 травня 2017 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До Генеральної прокуратури України 14 вересня 2017 року надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчиненні інкримінованого йому злочину.

Естрадиційною перевіркою встановлено, що 16 серпня 2017 року ОСОБА_6 затримано співробітниками Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 18 серпня 2017 року до нього застосовано тимчасовий арешт, Красногвардійським районний судом м. Дніпропетровська 21 липня 2017 року - екстрадиційний арешт.

Прокуратурою Дніпропетровської області 24 січня 2018 року екстрадиційну перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 , завершено та її матеріали направлено до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення за запитом російської сторони.

Водночас встановлено, що 14 березня 2018 року Головним управлінням Державної міграційної служби у Дніпропетровській області прийнято до розгляду заяву ОСОБА_6 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У зв`язку із вказаним, Генеральною прокуратурою України 29 березня 2018 року прокуратурі Дніпропетровської області доручено проведення повторної екстрадиційної перевірки.

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області № 28 від 03 квітня 2018 року ОСОБА_6 відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У ході повторної екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Дніпропетровської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Генеральною прокуратурою України 13 червня 2018 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, яке рішенням від 30 липня 2018 року залишено без змін.

11 липня 2018 року захисником ОСОБА_5 вказане рішення оскаржене до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалою якого від 30 липня 2018 року скаргу залишено без задоволення.

Апеляційним судом Дніпропетровської області 24 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції від 30 липня 2018 року та постанову Генеральної прокуратури України про видачу від 13 червня 2018 року скасовано.

Підставою для прийняття рішення судом апеляційної інстанції стало звернення адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправним, скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_6 , та зобов`язання повторно розглянути його заяву від 14 березня 2018 року про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 07 вересня 2018 року ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з екстрадиційного арешту на домашній арешт, а Марганецьким міським судом Дніпропетровської області з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Також встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року, залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року та відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_6 про скасування наказу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області № 28 від 03 квітня 2018 року про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду 10 січня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постановлені судові рішення.

У подальшому ОСОБА_6 до уповноважених органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався та за наявною інформацією, ОСОБА_6 не є громадянином України.

30 серпня 2019 року заступником Генерального прокуратура ОСОБА_8 на підставі зібраних в ході проведення екстрадиційної перевірки матеріалів, видано постанову про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації.

Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , відповідає ч. 2 ст. 2 ст. 309 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року.

Встановлений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не закінчився.

Колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі підстави, за яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, в тому числі і посилання на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зокрема, апеляційна скарга адвоката не містить посилань на конкретні підстави незаконності вказаної постанови, тоді як положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення обставин, на які посилається сторона.

Також, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, та вважає що посилання ОСОБА_6 , на незаконність постанови від 30.08.2019 року, оскільки при прийнятті рішення не враховано, що він звернувся до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області з письмовими заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 11.12.2018 року та від 28.12.2018 року, не відповідає дійсності. Із матеріалів особової справи Головного управління ДМС у Дніпропетровській області №2018 DP003 відносно ОСОБА_6 вбачається, що станом на 25 лютого 2019 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , повторно із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (або іншими заявами) до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області (лист №14-6591-17 від 22.02.2019 року) не звертався.

Крім того, ОСОБА_6 в обґрунтування його звернення до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області з письмовими заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 11 та 28 грудня 2018 року, зазначає, що вказані звернення направлено через відділення Укрпошти, однак копії підтвердження їх направлення не долучив. Долучені до матеріалів справи копії поштового відправлення датуються 23 вересня 2019 року та стосуються його звернення до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області від 23 вересня 2019 року, тобто поданого після винесення постанови про екстрадицію.

Слідчий суддя дійшов правильного до висновку, що посилання ОСОБА_6 на те, що він звернувся до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області з письмовими заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 11 та грудня 2018 року, не підтверджуються матеріалами особової справи Головного управління ДМС у Дніпропетровській області №2018 DP003 відносно ОСОБА_6 .

Таким чином, на підставі досліджених матеріалів скарги та висновку екстрадиційної перевірки відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встановлено та стороною захисту не надано достатніх доказів того, що при проведенні перевірки допущено порушення закону, а відтак колегія суддів вважає постанову обґрунтованою і приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/28061/19-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження № 11сс/824/396/2023 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 591 КПК