Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/233/23
Провадження № 1-кп/644/43/23

ВИРОК

Іменем України

26 січня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000902 від 21.10.2022 року, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом у військовому званні «солдат», на посаді стрільця-зенітника 1 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді стрільця-зенітника 1 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та незаконно, тимчасово ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 08.06.2022 р. не з`явився з КП «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни Полтавської обласної ради» на місце служби, а саме до розташування зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, який тимчасово дислокувався поблизу станції метро «Індустріальна» у м. Харкові та до 28.11.2022 р. проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

16 січня 2023 року між ОСОБА_4 , який беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри і прокурором укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор і ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України та покарання, яке повинен нести ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України.

3 урахуванням ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного з огляду на положення статті 65 КК України, узгодили інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин, і погодились на призначення покарання, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Та на підставі ст. 62, 69 КК України замінити основне покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, яким завдано шкоди державним та суспільним інтересам, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення судового засідання.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КК України, і наслідки укладання та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та захисником під час підготовчого судового засідання.

Отже умови угоди відповідають інтересам суспільства.

Вказана угода не порушує права та інтереси інших осіб.

Стороною обвинувачення наведені підстави для застосування ст. 69 КК України, які заслуговують на увагу.

Поведінка обвинуваченого під час судового розгляду вказує на щире каяття, усвідомлення тяжкості вчинених ними злочину, свідчить про бажання усунути негативні наслідки, від злочинних дій.

У справі існують обставини які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини які обтяжують покарання судом не встановлені.

Отже такі обставини можуть слугувати реальними чинниками, які відповідають меті покарання, визначеній ст. 50 КК України, яке має ціллю не лише покарати засуджену особу, а й слугуватиме його виправленню, запобігання вчиненню злочину ним та іншими особами.

Статтею 65 КК України визначено, що суд у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини призначає покарання узгоджене сторонами.

Враховуючи особу обвинуваченого, його поведінку після вчиненого, яка свідчить про усвідомлення протиправності своїх дій, вказує на щире каяття, відсутність тяжких наслідків, дані про особу та наявність декількох пом`якшуючих обставин, підтверджують, що при таких обставинах узгоджене сторонами покарання може бути призначене в інтересах суспільства.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 15 від 28.12.1996 «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» зазначав, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні застосовується, у випадках коли засуджених можна залишити на військовій службі й виправити в умовах дисциплінарної частини. Цей вид покарання може бути застосований і до військовослужбовців, які вчинили злочини середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі, за умови, що суд, враховуючи особу винного й обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійде висновку про можливість призначення такого покарання.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить службу у Збройних силах України, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість замінити призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк на підставі ч. 1 ст. 62 КК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості прокурором та обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що ОСОБА_4 призначається узгоджене покарання у виді позбавлення волі, тому суд вважає за необхідне, запобіжний захід, обраний ухвалою слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова від 30.11.2022 року стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 30.11.2022 по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 16 січня 2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замінити призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки триманням в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.11.2022 по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

До набрання вироком законної сили залишити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1