Справа № 131/133/23
Провадження № 1-кп/131/122/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000412 від 24 грудня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмут Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з початку листопада 2022 року, проживаючи з дозволу власника ОСОБА_6 у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , помітив в кімнатах будинку належне ОСОБА_6 майно, а саме: зерноподрібнювач марки «Елікор-1», алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів радянського виробництва, два металевих газових балони «Пропан» об`ємом по 50 літрів кожен радянського виробництва, городню ручну сівалку. В цей час у ОСОБА_3 виник кримінального-протиправний умисел на таємне заволодіння вказаним майном.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 , на початку грудня 2022 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та збагачення за рахунок чужої власності, скориставшись відсутністю власника майна ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, введеного на території України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого 24.02.2022 Законом України № 2102-1X«Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами, внесеними Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, а також від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 08.11.2022 № 8189-ІХ), виніс із приміщення житлового будинку зерноподрібнювач марки «Елікор-1», вартістю 2067 грн., алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів радянського виробництва вартістю 542 грн., два металевих газових балони «Пропан» об`ємом по 50 літрів радянського виробництва вартістю 1400 грн. за 1 шт. на суму 2800 грн. та городню ручну сівалку, вартість якої не визначилась через недостатність інформації, вартість яких встановлена на підставі висновку експерта № 8370-8373/22-21 від 28 грудня 2022 року, після чого із вказаними речами залишив територію домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого ОСОБА_3 продав зерноподрібнювач марки «Елікор-1» ОСОБА_7 , якій не було відомо, що він викрадений, а алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів радянського виробництва, два металевих газових балони «Пропан» об`ємом по 50 літрів радянського виробництва та городню ручну сівалку продав невідомому чоловікові, особа якого в ході досудового розслідування не встановлена, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив крадіжку належного ОСОБА_6 майна, заподіявши потерпілому майнову шкоду на суму 5409 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - крадіжка (таємне викрадення чужого майна), вчинена в умовах воєнного стану.

На стадії підготовчого судового провадження, 20 лютого 2023 року між прокурором Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого, у відповідності до ст. 468-470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України та призначення останньому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, сторони дійшли згоди звільнити ОСОБА_3 від відбування зазначеного покарання з випробуванням на строк, визначений судом, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє надані їм законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угод про визнання винуватості судом. При цьому ОСОБА_3 зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості. По суті обвинувачення пояснив, що згоден з викладеними в обвинуваченні фактами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити вище вказану угоду та призначити узгоджене сторонами покарання з випробуванням на строк, визначений судом, вказав, що угода укладена за його участю.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечує щодо укладення вказаної угоди, матеріальну шкоду останньому відшкодовано, претензій до обвинуваченого у нього немає.

Прокурор ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання. Зазначив, що прокуратурою під час укладення угоди детально вивчено всі дані справи та особу обвинуваченого, і сторона обвинувачення переконана, що саме узгоджене покарання є достатнім та належним.

Заслухавши думку прокурора, позицію обвинуваченого, його захисника, думку потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Згідно із ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, крадіжка (таємне викрадення чужого майна), вчинена в умовах воєнного стану.

На думку суду, узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обране з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; характеризується позитивно, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування збитків.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості вимогам закону судом встановлено, що угода про визнання винуватості від 20 лютого 2023 року укладена добровільно, за участю захисника обвинуваченого та відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права і свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Майнова шкода, заподіяна потерпілому кримінальним правопорушенням відшкодована в повному обсязі.

Відповідно із ч. 1, ч. 2 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених ч. 3 ст. 475 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 20 лютого 2023 року укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 підлягає затвердженню та призначенню обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Вирішуючи питання цивільного позову суд виходить з того, що в підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 просив залишити цивільний позов без розгляду.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 370, ст. 373, ст. 474, ст. 475 КПК України та ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 20 лютого 2023 року між прокурором Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 24 грудня 2022 року.

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня проголошення вироку.

Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме: зерноподрібнювач марки «Елікор-1» (млин), який було передано на відповідальне збереження без права відчуження власнику ОСОБА_6 , залишити останньому. Арешт на вказане майно скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 755 (сімсот сімдесят п`ять) грн 08 коп.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку суду.

Суддя: