Номер провадження: 11-сс/813/1587/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника власника майна-адвоката ОСОБА_7
власника майна ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000151 від 07.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 25 жовтня 2022 року про накладення арешту,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 25 жовтня 2022 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_9 погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000151 від 07.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в ході проведення 02.09.2022 обшуку об`єкту нерухомого майна (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем попереднього перебування ОСОБА_10 .
Слідчий суддя в обґрунтування вказаного рішення пославсь на те що у даному випадку обмеження права власності не є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження, що матеріали справи не містять доказів щодо відношення зазначених коштів до обставини кримінального правопорушення, оскільки вилучено кошти в павільйоні особи, яка не має відношення до кримінального правопорушення, що особа надала копію дозволу на зброю №741 від 24.03.2022 року, та слідчими не вживалось заходи щодо призначення експертизи за зазначеними предметами.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що клопотання слідчого розглянуто судом тільки 25.09.2022 року і відповідну ухвалу направлено прокурору тільки 01.11.2022.
Прокурор зазначає про незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу якою задовольнити клопотання слідчого.
Наголошує про те, що слідчим здійснюється кримінальне провадження №0000151 від 07.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, де вході проведення обшуку було вилучено вказане майно яке є речовими доказами.
Позиції сторін
Прокурор підтримав клопотання та апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представника власника майна-адвоката ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 не підтримали апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до змісту положень п.3 ч.2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.
За змістом ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. У випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого судом рішення, вказана обставина за їх клопотанням може бути визнана поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Разом з цим, відповідно до ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Відповідно до положень ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Оскільки ухвалу слідчого судді постановлено без виклику та участі прокурора, а в апеляційній скарзі зауважено про те, що про прийняте слідчим суддею рішення прокурору стало відомо лише після отримання його копії яке направлено прокурору тільки 01.11.2022, суд апеляційної інстанції вважає такі обставини непереборними, такими, що стали на заваді дотримання апелянтом вимог ст.395 КПК України. За встановленого, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді необхідно вважати не пропущеним.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно із ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Цих вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.
Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із іншими невстановленими особами організував канал незаконного переправлення осіб (переважно чоловіків призовного віку, які ухиляються від мобілізації в Україні) через державний кодон України за грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США та що громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені за попередньої змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
02.09.2022 ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
02.09.2022, в період з 15 год. 12 хв. до 19 год. 10 хв., слідчим слідчого відділу УСБУ в Одеській області молодшим лейтенантом ОСОБА_9 , в порядку передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, без ухвали слідчого суді, у зв`язку із невідкладним випадком, тобто пов`язаним із необхідністю рятування майна предметів і документів, які можуть бути визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження, переслідуванням осіб підозрюваних у вчиненні злочину, а також на підставі заяви, за місцем попереднього перебування ОСОБА_10 , проведено обшук об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено вказані предмети зовні схожі на грошові кошти та предмети зовні схожі на патрони.
Постановою слідчого від 05 вересня 2022 року вилучені в ході зазначеного обшуку предмети зовні схожі грошові кошти та предмети зовні схожі на патрони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000151 від 07.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
На підставі ст. 234 КПК України 08.09.2022 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надано дозвіл на проведення обшуку нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 з метою вилучення коштів та інших предметів.
Постановою слідчого від 24 жовтня 2022 року призначено судово-балістичну експертизу вилучених в ході зазначеного обшуку предметів зовні схожих на патрони які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000151 від 07.06.2022.
Крім того, за матеріалами кримінального провадження проведено обшук об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено вказані предмети зовні схожі на грошові кошти та предмети зовні схожі на патрони при цьому наданий ОСОБА_8 до суду договір суборенди торговельного місця стосується торгового павільйону №5-В (де об`єкт суборенди занадиться у користуванні орендаря ОСОБА_12 на підставі договору оренди торговельного місця № 1 ) за адресою: 47 вул. Єврейська,м. Одеса, тобто в судовому засіданні не доведено що виявлені предмети належать саме ОСОБА_8 .
Апеляційним судом встановлено, що є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та його арешт є запобіганням можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали з задоволенням вказаного клопотання слідчого.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.131-132, 170-173, 404, 407, 419, 422 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 25 жовтня 2022 року про відмову у накладенні арешту скасувати та постановити нову ухвалу якою клопотання слідчого СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000151 від 07.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно: предмети зовні схожі грошові кошти номіналом 100 доларів США, у кількості 107 купюр з наступними серійними номерами: 1) НВ58863050F; 2) КВ82315417J; 3) КВ29418281I; 4) DJ30097863А; 5) АЕ13076937С; 6) DG01631679А; 7) НВ68434357М; 8) КL41683275А; 9) НL36343426G; 10) НF25696095А; 11) КF61926793А; 12) НВ04336142Р; 13) HDО66728861А; 14) FF42242454С; 15) КD07306625В; 16) LК10274554С; 17) НВ56581598F; 18) LL82139325А; 19) РL36229172С; 20) РВ01037972А; 21) LE70312048D; 22) МЕ61919660А; 23) РН14940160А; 24) КL16692418С; 25) МF09935702В; 26) КН25318255А; 27) АВ46067559С; 28) НЕ00786717(ЗІРКА); 29) НВ03724718А; 30) НF81256616; 31) СF71840334А; 32) КF46954588С; 33) КF36440172А; 34) НL45368693G; 35) FF74020038В; 36) FG24750414В; 37) HD97033588А; 38) НВ04692020R; 39) FL74037590А; 40) РВ67679011D; 41) РF85139214F; 42) РВ6767900D; 43) LL28221207G; 44) РВ78549621Е; 45) МВ 24011899F; 46) РВ2124941А; 47) LF60317134В; 48) КК23468661С; 49) LF79833312Е; 50) LВ65846868К; 51) МА48115700А; 52) МА48115691А; 53) LL70533318В; 54) РВ86002776І; 55) РВ86002777L; 56) РВ86003235L; 57) РВ86003236L; 58) РВ86003389L; 59) 86003390L; 60) РВ86003380L; 61) РВ86003383L; 62) КН33910667А; 63) LА39619131А; 64) LF28124114Р; 65) FL28976366С; 66) КL57395341D; 67) КF05065995А; 68) GF32146453F; 69) НН54283795А; 70) НL81841355F; 71) АВ09185170С; 72) АL23982365С; 73) КН33910668А; 74) КВ44459381С; 75) РF63183391І; 76) РF63183353І; 77) РF63183345І; 78) РF63183344І; 79) РF63183335І; 80) РF63183329I; 81) РF63183327І; 82) РF63183328І; 83) РF63183392І; 84) КВ05404564В; 85) АВ68785069С; 86) КВ15479875К; 87) НL 16931187Е; 88) НН72540909А; 89) KВ90395301J; 90) FF79506730А; 91) РF13614031G; 92) LF40435430G; 93) РL16519916С; 94) РJ63025558А; 95) КВ37782152D; 96) АВ58950320А; 97) КВ63285105J; 98) КL94799980А; 99) FЕ25054918А; 100) НF83938554В; 101) НF83938554В; 102) КВ96233850І; 103) DЕ57200941А; 104) FL432481115В; 105) НВ19046685М; 106) НF17964873D; 107) МF26070267D.

Предмети зовні схожі грошові кошти номіналом 50 доларів США, у кількості 26 купюр з наступними серійними номерами: 1) МJ8231268А; 2) РF08880315А; 3) GF45112227А; 4) МК74334319А; 5) РD50437730А; 6) АК00401611А; 7) МВ90511934С; 8) МG69285417А; 9) JС09636986А; 10) ІА03944909А; 11) РD43748254А; 12) ЕL33054645А; 13) МG27143374В; 14) JL54768351А; 15) МВ03937997В; 16) МL19338988В; 17) МВ43687638В; 18) МВ50933925D; 19) МL97870255А; 20) МВ38497124С; 21) МС294962676; 22) МЕ07524145А; 23) IG 46185503А; 24) МG16499837В; 25) GF47032394А; 26) GF49634686А; 27) МВ85434983С; 28) МG82663512А; 29) МК00661399А; 30) MJ41928646А; 31) МF38374047В.

Предмети зовні схожі грошові кошти номіналом 20 доларів США, у кількості 75 купюр з наступними серійними номерами: 1) GL881349133В; 2) NЕ94972284F; 3) JВ78385139В; 4) ІК36656237В; 5) ІЕ09391667D; 6) NВ95122087А; 7) РЕ57387898D; 8) JВ15882959Е; 9) РЕ57387822D; 10) JD30304616С; 11) МВ58233352Н; 12) МВ56336281F; 13) JG37700005D; 14) МВ02560040F; 15) РF30832025І; 16) МF79097129Е; 17) JЕ02734785F; 18) ЕС55667923D; 19) ЕS62692076D; 20) РJ23908523А; 21) IG50792351А; 22) МF00233729J; 23) LF20450555Е; 24) МG53285560D; 25) МІ06045433А; 26) МL781126594N; 27) РG03905737С; 28) NВ01182715А; 29) ЕА07993376F; 30) МА18647606; 31) D78396400С; 32) JС48046632Б; 33) JА42045405В; 34) JE9283403А; 35) ЕЕ55186032С; 36) АВ02237288F; 37) NL6027165В; 38) ID24140057С; 39) RЕ57387886D; 40) ІВ72250585В; 41) JВ85894981F; 42) НОМЕР_1 (ЗІРКА); 43) РВ66536655В; 44) GЕ77435793А; 45) ВЕ20436095Е; 46) ЕD22167008А; 47) JH1687431В; 48) МL09402556Е; 49) JI49588138А; 50) ЕS29113321Е; 51) МD30306163D; 52) JВ78343805А; 53) МВ72573176В; 54) ІL37020367Е; 55) РЕ91968384С; 56) МF64912055Н; 57) МL90611513А; 58) ,G41974669G; 59) ЕG20930238F; 60) МL71738125Е; 61) JВ45472128G; 62) МG14650540G; 63) JJ72845612В; 64) МG26133482В; 65) NL63113955Е.
Предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 10 доларів США у кількості 46 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 5 доларів США у кількості 23 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 500 євро у кількості 7 купюр з наступними серійними номерами: 1) N1; 2) Х8; 3) Х7; 4) Х1; 5) Х1; 6) N2; 7) N5.

Предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 200 євро у кількості 1 купюр з наступним серійним номером: 1) Х6.
Предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 євро у кількості 5 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 50 євро у кількості 28 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 20 євро у кількості 7 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 10 євро у кількості 1 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 5 євро у кількості 3 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 5000 рублів у кількості 2 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 1000 рублів у кількості 17 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 200 рублів у кількості 4 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 332 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 292 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 56 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 50 гривень у кількості 43 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 20 гривень у кількості 1 купюр; предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 10 гривень у кількості 1 купюр.
Предмети зовні схожі на бойові патрони у кількості 19 шт, з маркуванням «ЛПЗ 7.62*39» на кожному.
Предмети зовні схожі на патрони травматичної дії у кількості 49 шт, з маркуванням «АЕ9, 9мм», з обмеженням права на відчуження, користуватися та розпоряджатися ним.
Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.
Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4