ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2432/22 Номер провадження 11-кп/814/1207/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000442 від 10.05.2022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтави 23.08.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 раніше судимого:

26.12.2000р. Іллічівським районним судом м. Маріуполя на основі ст.94 КК України позбавлення волі строком на 8 років; 27.09.2013р.Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя на основі ч.1 ст.309, ч.2 ст. 310 КК України позбавлення волі строком на 3 роки, на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, з іспитовим терміном на 2 ріки;

23.02.2016 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.З ст.185, ст..71 КК України позбавлення волі строком на 4 роки. 27.08.2018 р. Селидівський міський суд Донецької області умовно-достроково звільнений на невідбуту частині - два роки вісім місяців;

22.05.2019 р. Приморським районним судом м. Маріуполя на основі ч.2 ст.185, ст..71 КК України позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців; 24.03.2020 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя на основі ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі строком на два роки;

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

За вироком суду 10.05.2022 близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимий за скоєння корисливого злочину, достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 01.04.2022), перебуваючи у приміщенні торгового залу, який розташований на другому поверсі супермаркету «Рост Холодногірський», за адресою: м.Харків вул. Полтавський шлях, 140, де свою підприємницьку діяльність пов`язану із реалізацією продуктів харчування та лікеро - горілчаної продукції здійснює ТОВ «ДЛК» ПІЛОТ» , побачив на полиці пляшку червоного вина «Premium 1904 Tempranilio - Serah», об`ємом 0,75 л., вартістю - 406 грн. 51 коп. та пляшку вина «TBILVINO Сапераві червоне сухе», об`ємом 0,75 л., вартістю 274 грн. 22 коп. та переконавшись, що за його злочинними діями, направленими на таємне викрадення чужого майна, ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, взяв з полиці пляшку червоного вина «Premium 1904 Tempranilio - Serah», об`ємом 0,75 л., вартістю - 406 грн. 51 коп. та пляшку вина «TBILVINO Сапераві червоне сухе», об`ємом 0,75 л., вартістю 274 грн. 22 коп. згідно видаткової накладної № 818959 від 10.05.2022, які не розрахувавшись виніс через касу, скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, таким чином викравши його, чим заподіяв потерпілому ТОВ «ДЛК» ПІЛОТ» шкоду на загальну суму 680 грн. 73 коп.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить пом`якшити призначене йому покарання. Зазначає, що має на утриманні жінку-інваліда, а також що його дії мають бути додатково кваліфіковані за ч.15 КК України, оскільки він не встиг вийти з магазину «РОСТ» та був затриманий працівниками магазину.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та справедливість судового рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ч.3 ст.349 КПК України регламентують, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду,визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Частина 3 ст.349 КПК України обвинуваченому було роз`яснено у присутності захисника.

Таку позицію підтримав і прокурор в судовому засіданні.

Таким чином,за згодою учасників судового провадження місцевим судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вимогами ч.1 ст.337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Як убачається з обвинувального акту та визнаного місцевим судом доведеного обвинувачення, 10.05.2022 близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні торгового залу, який розташований на другому поверсі супермаркету «Рост Холодногірський», за адресою: м.Харків вул. Полтавський шлях, 140, де свою підприємницьку діяльність пов`язану із реалізацією продуктів харчування та лікеро - горілчаної продукції здійснює ТОВ «ДЛК» ПІЛОТ» , побачив на полиці пляшку червоного вина «Premium 1904 Tempranilio - Serah», об`ємом 0,75 л., вартістю - 406 грн. 51 коп. та пляшку вина «TBILVINO Сапераві червоне сухе», об`ємом 0,75 л., вартістю 274 грн. 22 коп. та переконавшись, що за його злочинними діями, направленими на таємне викрадення чужого майна, ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, взяв з полиці пляшку червоного вина «Premium 1904 Tempranilio - Serah», об`ємом 0,75 л., вартістю - 406 грн. 51 коп. та пляшку вина «TBILVINO Сапераві червоне сухе», об`ємом 0,75 л., вартістю 274 грн. 22 коп. згідно видаткової накладної № 818959 від 10.05.2022, які не розрахувавшись виніс через касу, скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, таким чином викравши його, чим заподіяв потерпілому ТОВ «ДЛК» ПІЛОТ» шкоду на загальну суму 680 грн. 73 коп.

Отже, з наведеного обвинувачення убачається, що ОСОБА_8 , вчинив таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним судом першої інстанції ОСОБА_8 повідомив, що приїхав як біженець із м. Маріуполь до м. Харків, перебував у шокову стані. Перебуваючи на другому поверсі торгового центру, у продуктовому магазині, він заволодів алкогольними напоями, та був затриманий на сходах між другим та третім поверхами торгового центру. При цьому, на запитання прокурора ОСОБА_8 повідомив, що виніс алкоголь за межі касової зони.

Аналогічні показання ОСОБА_10 надав під час апеляційного розгляду.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 згідно висунутого обвинувачення таємно заволодів чужим майном потерпілого, а тому його дії були правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

Та обставина, ОСОБА_8 фактично покинув територію магазину та міг розпорядитися чужим майном, проте був затриманий по гарячих слідах працівниками магазину, не може бути кваліфіковано як замах на вчинення крадіжки.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що в даному випадку відсутні законні підстави для перекваліфікації обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.4 ст.185 на ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що приписами ч.1 ст.338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Як убачається з матеріалів даного кримінального провадження, прокурор, правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 не змінював, та під час виступу в судових дебатах просив призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції саме ч.4 ст.185 КК України.

Щодо призначеного покарання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів обвинуваченого, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке є мінімальним в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку пом`якшення призначеного покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави 23.08.2022 відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4