Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2623/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції)

особи відносно, якої розглядається

клопотання про застосування

примусових заходів виховного

характеру ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції)

його законного представника ОСОБА_9 ,

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.09.2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.09.2022 року задоволено клопотання прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_11 про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_8 .

Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд уповноваженого у справах дітей органу служби у справах дітей Ушомирської ОТГ.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в резолютивній частині ухвали вказати про застосування до малолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд ОСОБА_12 на строк 1 рік 6 місяців. Вказує, що ухвала суду є незаконною та не відповідає фактичним обставинам справи. Посилається на те, що судом не враховано наявність заяви від ОСОБА_12 в якій останній висловив прохання про передачу ОСОБА_8 під його особистий нагляд. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не визначено строк дії примусового заходу виховного характеру, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, захисника, особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_8 , та його законного представника, які не заперечували, щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого суспільно-небезпечного діяння, які в апеляційній скарзі не заперечуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

У свою чергу, ч. 2 ст. 105 КК України передбачено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років.

Разом з тим, у відповідності до ч. 3 ст. 105 КК України, тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Крім того, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», п. 7, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

У порушення цих вимог Закону, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про застосування до малолітнього ОСОБА_8 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд уповноваженого у справах дітей органу служби у справах дітей Ушомирської ОТГ, не врахував, що Законом не передбачено такий вид примусового заходу виховного характеру, як передача неповнолітнього під нагляд комунального (державного) органу.

Також, судом залишено поза увагою заяву ОСОБА_12 , який працює начальником служби у справах дітей Ушомирської ОТГ, подану до органу досудового розслідування, в якій останні висловив прохання про передачу ОСОБА_8 під його особистий нагляд.

Крім того, судом першої інстанції не визначено строк дії примусового заходу виховного характеру, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню.

Таким чином, постановлена ухвала стосовно ОСОБА_8 є незаконною внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що згідно ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду та постановленням нової, якою слід застосувати до малолітнього ОСОБА_8 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд ОСОБА_12 на строк 1 рік 6 місяців.

Керуючись ст.ст.404, 407, 412 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.09.2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до малолітнього ОСОБА_8 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд ОСОБА_12 на строк 1 рік 6 місяців.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: