Справа № 364/27/23
Провадження № 1-кп/364/22/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2023 року Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Володарка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0002981 від 15.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарка Київської області, громадянина України, зі спеціально-технічною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, який на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, знятий з військового обліку по досягненню граничного перебування в запасі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

15.11.2022 року о 06 годині 19 хвилин, під час дії воєнного стану, на проїзній частині дороги по вул. Загороднього у смт Володарка Білоцерківського району Київської області, напроти будівлі ДП «Київський облавтодор», працівниками поліції відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області згідно п.3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» зупинено легковий автомобіль марки «ЗАЗ -DAEWOO», моделі «Т13110», реєстраційним номером НОМЕР_1 , червоного кольору, за кермом якого перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході перевірки документів у ОСОБА_4 працівниками поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. ОСОБА_4 працівниками поліції запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат тесту склав 0,32 проміле, що свідчило про наявність у діях ОСОБА_4 порушень вимог п. 2.9А «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до якого: «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння». Після цього, працівниками поліції відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Через деякий час, за адресою вказаною вище, ОСОБА_4 , знаходячись біля службового автомобіля марки «Reno», р.н. з. НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розраховуючи на можливість не складання працівниками поліції щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, запропонував інспектору СРПП відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 та поліцейському СРПП відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , які є службовими особами органів Національної поліції України, прийняти від нього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 10000 грн. за не вчинення дій з використанням наданої їм влади щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Працівники поліції відмовились та повідомили ОСОБА_4 про те, що вказані дії є наданням неправомірної вигоди, за що передбачено кримінальну відповідальність. Проте ОСОБА_4 після цього, не звертаючи увагу на попередження та роз`яснення поліцейськими про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовим особам, продовжуючи свій злочинний намір, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, запропонував неправомірну вигоду працівникам поліції відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області у виді грошових коштів у сумі 20000 грн.

Таким чином, вказані дії ОСОБА_4 згідно з обвинувального акту кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

У підготовчому судовому засіданні прокурором надано угоду про визнання винуватості, укладену 24.02.2023 між начальником Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника останнього ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисним та прокурором.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, розкаявся та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором, підтвердив реальну можливість виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема щодо сплати штрафу у відповідному розмірі.

Зі змісту вищевказаної угоди про визнання винуватості від 24.02.2023 вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Згідно з угодою ОСОБА_4 визнав свою винуватість у інкримінованому йому кримінально караному діянні. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких роз`яснено обвинуваченому.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України кваліфіковано правильно.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

За правилами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні також встановлено, що сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, обвинуваченому суд визнає вчинення кримінального правопорушення, особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

В обвинувальному акті зазначено, що матеріальної шкоди розглядуваним злочином завдано не було.

Запобіжний захід не обирався.

Відомості про понесені витрати на залучення експерта обвинувальний акт не містить.

Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.02.2023, укладену між начальником Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0002981, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.11.2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання, узгоджене та затверджене угодою, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 175626 від 15.11.2022 на 1 арк., оптичний диск з серійним номером -8302N76A61B043815 білого кольору з надписом «Хабар» - залишити зберігатись у матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1