Справа №: 486/1063/22 Провадження № 1-кп/486/77/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000144 від 09.07.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ, Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживаює за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.04.2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 26.03.2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки; 06.08.2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць; звільнений 01.04.2022 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання у кримінальному провадженні № 0000144 від 09.07.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тим, що 25.07.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

19.09.2022 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 направлено для розгляду до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

Під час досудового слідства ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_7 від 03.08.2022 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.10.2022 включно із утриманням в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 вересня 2022 року продовжено строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.11.2022 включно.

22 листопада 2022 року ухвалою Южноукраїнський міський суд Миколаївської області продовжив строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.12.2022 включно.

12 грудня 2022 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області судді ОСОБА_7 продовжено строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09.02.2023 включно із утриманням в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

В клопотанні прокурор посилається на те, що на сьогодні ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились та продовжують існувати.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор обгрунтовує клопотання тим, що обвинуваченому висунута підозра за ч. 4 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в період непогашеної та незнятої судимості та в час дії воєнного стану. Обвинувачений може незаконно впливати на свідка та потерпілу, яка є його матір`ю, та з якою він проживає в одній квартирі. До того ж, ОСОБА_4 раніше був засуджений за крадіжку майна у своєї матері. Посилається на те, що ОСОБА_4 судимий, має незняту та непогашену судимість, повторно вчинив ряд умисних тяжких злочинів, не має міцних соціальних зв`язків, місце роботи та постійного заробітку. В період іспитового строку ОСОБА_4 повторно вчинив новий злочин проти майна, що доводить його активну антисоціальну позицію, небажання стати на шлях виправлення, отримувати засоби існування в законний спосіб. Обвинувачений має негативну характеристику за місцем проживання, не має дружини, на його утриманні не має дітей малолітнього віку або осіб похилого віку. До того ж, його вік, стан здоров`я є тими факторами, які надають змогу безперешкодно продовжити щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобігти ризикам шляхом обрання щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим. Пояснює це тим, що характеристика його особи та спосіб життя свідчать про неможливість ним забезпечити виконання процесуальних обов`язків. Жодна особа не виявила бажання бути поручителем щодо обвинуваченого. До того ж він може протиправно впливати на свою матір, яка є потерпілою.

Вважає, що продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні 09.02.2023 обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, просив суд розглянути його клопотання про зміну запобіжного заходу. У клопотанні посилався на статті 9, 29 Конституції, статті 9, 177, 183, 199 КПК України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», а також на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на:

-рішення «Клішин проти України» від 23 лютого 2012 року;

-рішення «Москаленко проти України» 20 серпня 2010 року;

-п.3 рішення «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року;

-рішення «Белчев проти Болгарії» від 8 квітня 2004 року;

-п.80 рішення «Харченко проти України» 10 лютого 2011 року;

-рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року;

-рішення «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року;

-рішення «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року;

-рішення «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 року.

Обвинувачений вважає, що твердження прокурора про те, що він може незаконно впливати на потерпілу та свідків не заслуговує уваги, оскільки у матеріалах справи відсутні переконливі докази щодо цього. З потерпілою він дійсно проживає в одній квартирі, але на сьогодні перебуває з нею в хороших стосунках. Свідки, заявлені прокурором, жодного разу у судові засідання не з`явились. До того ж, один з них помер, а місцезнаходження іншого невідоме. Тому вважає ці аргументи прокурора лише припущенням. На його думку, прокурор необгрунтовано послався на ризики щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, які не підтвердженні будь-якими доказами.

Обвинувачений посилається на те, що з 09.08.2022 до сьогодні він знаходиться в медичній частині СІЗО на лікуванні. Він має такі хвороби, як: епілепсія, енцефалопатія головного мозку, синусова тахікардія та інші захворювання. Його стан здоров`я оцінюється як стан середньої тяжкості. Він потребує лікування під наглядом лікаря-невропатолога у стаціонарі лікарні МОЗ України, оскільки в СІЗО немає необхідних йому медикаментів та йому не можуть надати належне лікування. Його стан здоров`я погіршується, хвороби прогресують, що підтверджується довідками, виданими начальником медичної частини.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. Крім того, підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, просила його задовольнити. 09.02.2023 направила до суду аналогічне клопотання. Разом з тим, будь-якимх доказів щодо стану здоров`я обвинуваченого захисником не надано.

Потерпіла ОСОБА_6 проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого заперечувала, просила змінити запобіжний захід її синові на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не надали до суду будь-яких доказів, які б підтверджували факти, викладені у клопотанні ОСОБА_4 щодо стану його здоров`я.

В судовому засіданні твердження обвинуваченого щодо стану його здоров`я також нічим не підтверджено.

Суд, при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотань про зміну запобіжного заходу, враховує попередню ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.11.2022, якою обвинуваченому було продовжено запобіжний захід.

Суд проаналізував клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу і приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, так як посилання в клопотанні на рішення ЄСПЛ самі по собі не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який. При цьому, стороною захисту суду не було надано документів, що підтверджували б факти, викладені у клопотаннях.

В судовому засіданні обвинувачений посилався на погіршення стану здоров`я. Разом з тим, на питання суду чи може він брати участь у розгляді справи, останній надав свою згоду.

Суд вважає слушними скарги обвинуваченого щодо стану його здоров`я.

Суд, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній, обставини його вчинення, приходить до висновку, що ризики п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Суд враховує особу обвинуваченого, який систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері, та є наркозалежним. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу він може шляхом залякування впливати на потерпілу, яка є його матір`ю, з якою він проживає в одній квартирі та над якою кривдник систематично вчиняє психологічне насильство, що було встановлено в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження. Суд з великою ймовірністю припускається думки, що така поведінка обвинуваченого не зміниться у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод н державу покладається обов`язок вжити заходи для забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України та принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно продовжити строком на 44 (сорок сотири) дні, тобто до 24.03.2023 включно.

Строк дії ухвали суду про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить до 24.03.2023 включно.

Керуючись гл. 18, статтями 176, 177, 178, 183 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000144 від 09.07.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк дії обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», за адресою: 25009, вул. Кроп`ятникова, 50-Б, м. Кропивницький, на 44 (сорок чотири) дні, тобто до 24.03.2023 включно.

Строк дії запобіжного заходу становить 44 (сорок чотири) дні і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 24.03.2023.

Зобов`язати Державну установу "Кропивницький слідчий ізолятор" провести медичне обстеження обвинуваченому ОСОБА_4 в медичному закладі міста Кропивницький, Кіровоградської області, та, за потреби, надати належне медичне лікування.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали суду направити Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», за адресою: 25009, вул. Кроп`ятникова, 50-Б, м. Кропивницький, та учасникам процесу.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8