06.02.2023
Справа № 331/432/23
Провадження № 1-кс/331/211/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 01.11.2019 року Бердянським міськрайонним судом постановлено ухвалу по справі № 310/8383/19 провадження № 1-кс/310/2793/19, якою накладено арешт на автомобіль Мазда, модель 2, 2008 року випуску, номер кузова (він код) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про право реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Арешт накладено з забороною відчуження, розпорядження та користування ним.

Автомобіль Мазда, модель 2, 2008 року випуску, номер кузова (він код) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також право особистої приватної власності ОСОБА_4 на вказане авто підтверджує рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 року по справі №310/4066/20 яке набрало законної сили.

Так, підставою для постановления вказаної ухвали є те, що судом безпідставно встановлено, що в один з днів липня місяця 2019 року, більш детально слідством не установлено, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою шахрайського заволодіння майном потерпілого - його житлом, а як встановлено слідством, для обох з них ця діяльність є одним із основних джерел доходу, останні для досягнення наміру, бажаючи увійти в довіру до потерпілого ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, познайомилися з останнім і, користуючись тим, що потерпілий малозабезпечений громадянин, стали періодично приїжджати за місцем проживання потерпілого, пригощаючи ОСОБА_8 при цьому вели розмову про продаж належної йому квартири з купівлею іншої. Хоча наміру купувати потерпілому інше житло не мали. При цьому ОСОБА_6 цікавився з ким мешкав потерпілий, хто прописаний у квартирі, наявністю родичів, а ОСОБА_7 правоустановчими документами. З метою відшукання документів, указаними особами проведено огляд його квартири. Не знайшовши, як правоустановчі так і які посвідчують особу ОСОБА_8 документи, указані особи, діючи з умислом спрямованим на заволодіння квартирою потерпілого, сприяли останньому у вступі у спадщину та оформленні паспорту, яким після виготовлення та отримання ОСОБА_8 в Бердянському ВП ГУДМС України в Запорізькій області незаконно заволодів ОСОБА_9 . Продовжуючи діяти з єдиним умидлом, спрямованим на шахрайське заволодіння квартирою ОСОБА_8 , у приватного нотаріуса оформили право на спадщину за ОСОБА_8 на квартиру по АДРЕСА_1 , а також від імені ОСОБА_8 довіреність на ОСОБА_7 та ОСОБА_10 щодо продажу цієї квартири. З метою усунення перешкод для подальшого шахрайського заволодіння квартирою ОСОБА_8 в липні 2019 року, більш детальна дата на цей час: слідством не установлена, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою не допустити можливості ОСОБА_8 , від якого вже отримано розписку про отримані за продаж квартири гроші, перешкодити реалізувати їхній умисел на заволодіння квартирою, а також звільнити квартиру від речей потерпілого, маючи на руках вищевказану довіреність від ОСОБА_8 , під вигаданим приводом запропонували потерпілому проїхатися з ними на автомобілі за місто, подивитись житло, яке вони йому куплять, але фактично робити цього не мали наміру.

В один з днів, після оформлення спадщини, довіреності та виписки ОСОБА_8 , із квартири до нього приїхав ОСОБА_6 сказав збирати речі, він переїздить. ОСОБА_8 сів в автомобіль фольксваген темного КОЛЬОРУ, держзнак він не запам`ятав, після чого цього ж дня, точний час в ході судового слідства не встановлено, був доставлений в закинутий будинок по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , який діючи за попередньому змовою, групою осіб, із корисливих мотивів з ОСОБА_7 з метою шахрайського заволодіння квартирою ОСОБА_8 , усунувши перешкоди в її продажу з боку ОСОБА_8 , якого вивезли та утримували ізольовано в закинутому будинку, за домовленістю з ОСОБА_7 виставили, в тому "числі через сайт OЛX, залишивши контактний телефон ОСОБА_7 , як продавця.

Знайшовши покупців на квартиру, прийнявши від них завдаток, 18.10.2019 року за участю підписано документи з купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_3 , внаслідок чого вона вибула з власності потерпілого, всупереч його волі, чим останньому спричинено збитки у особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_6 діючи умисно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та бажаючи шахрайським шляхом заволодіти квартирою ОСОБА_8 , який внаслідок збігу тяжких обставин: смерті матері та брата, а також, відсутності можливості оплачувати трикімнатну квартиру за адресою:

АДРЕСА_1 , оскільки йому перестали виплачувати пенсію, почав розповідати сусідам про намір продати указану квартиру та придбати однокімнатну.

В один із днів липня 2019 року, після оформлення спадщини за ОСОБА_8 на квартиру по АДРЕСА_1 , довіреності від імені ОСОБА_8 на ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також виписки ОСОБА_8 із квартири за вказаною адресою, до нього приїхав ОСОБА_6 , який сказав збирати речі, оскільки він переїздить. ОСОБА_8 будучи введений в оману справжністю намірів ОСОБА_6 сів у автомобіль Фольксваген темного кольору, держзнак він не запам`ятав, після чого цього ж дня, точний час в ході судового слідства не встановлено, був доставлений в закинутий будинок по АДРЕСА_2 , який знаходиться в йолі, на значній відстані від громадської інфраструктури. Оскільки потерпілий був без документів, якими незаконно заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дороги додому не знав та і не знав наскільки далеко він вивезений від м. Бердянська, а також через те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,особливо в вересні-жовтні поточного року дуже рідко приїздили та привозили мало їжі, яких хватало нй день два, а найдовше указані особи не приїздили близько двох тижнів, і будучи без води та їжі, він вимушений був харчуватися шиповником та пити воду з річки. Внаслідок утримування у виснажливих для людського організму умовах (без їжі, води, у холодному приміщенні (літо 2019 року), не знаючи дороги додому, потерпілий бажав, але не зміг залишити указаний будинок, а зрозумівши протиправні наміри ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо його квартири, про отримання грошей від продажу якої він написав ще влітку 2019 року, не бажаючи більше перебувати в указаному будинку, він прохав указаних осіб відвезти його до міста та лікарні, але його прохання були залишені поза увагою, і він утримувався у вказаному будинку до 21.10.2019 до часу поки місце його знаходження не було встановлено під час досудового розслідування та звільнено з будинку.

Вказані обставини викладені в клопотанні про накладення арешту на, вищезазначене авто.

Окрім того, судом встановлено, що 18.10.2019 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_11 проводилось нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, власником якої є ОСОБА_8 було підписано документи - договір купівлі-продажу квартири, проте реєстраційні дії з реєстрації права власності проведено не було.

Та станом на сьогодні квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_8 та з його власності не вибувала.

Тобто слідчим суддею по даній справі встановлено, то квартира АДРЕСА_4 навіть станом на 01.11.2019 РОКУ не вибула з власності ОСОБА_8 та останньому не завдано жодних збитків повіязаних із відчудженням вказаної квартири.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 під час скоєння злочинів користувався автомобілем марки Мазда модель 2, 2008 року випуску, номер кузову (він код) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, доказів останнього судом не знайдено, а слідством та прокурором не надано.

За таких обставин, вказане рішення (ухвала) по даній справі прийнято з порушенням п.2 ч.1 ст.372 КПК України.

Тобто арешт накладено не обґрунтовано.

Так, в порушення вказаної статті КПК України суд не надав оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам, не навів жодних мотивів неврахування наступних документів доданих до клопотання, а саме:

Протоколу обшуку від 21.10.2019 року (а.с. 9-11);

Протоколу допиту потерпілого від 21.10.2019р. (а.с.12-14)

документу невідомого походження заглавні букви АМТ(МВС) (а.с. 8);

відповіді на запит територіального сервісного центру МВС №2344 від 23.10.2019 року (а.с. 17);

відповіді Бердянського міськрайонного відділу ДРАЦС від 23.10.2019 року(а.с.18);

постанові про визнання і приєднання до справи речових доказів від 22.10.2019 року(а.с.19-20).

За таких обставин враховуючи дане порушення відповідно до ч.З ст.370 КПК України вказана ухвала необґрунтованою, та незаконною.

Окрім того, судом в порушення приписів ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна не встановлено та не враховано:

1)правову підставу для арешту майна;

Так, судом зазначено що нібито досудовим слідством встановлено, що при вчинені злочинів ОСОБА_7 користувався саме цим авто.

А також зазначено, що підставою арешту вказаного автомобіля є те, що він був предметом злочину, вчиненого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які з метою шахрайського заволодіння майном ОСОБА_8 , заволоділи його три кімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , де останній проживав і був зареєстрований і ці дії були поєднані з незаконним позбавленням волі ОСОБА_8 , якого перевозили на автомобілі, що підтверджено в ході слідства.

Метою накладення арешту на вказаний автомобіль є забезпечення Збереження його як речового доказу. забезпечення можливості відшкодування шкоди, завданої злочином (цивільного позову), а також можливої конфіскації.

Однак, в свою чергу в оскаржуваній ухвалі відсутнє посилання на будь який належний доказ з цього приводу.

Так, в матеріалах доданих до клопотання про накладення арешту на вказане авто відсутнє навіть посилання на використання автомобіля Мазда, модель 2, 2008 року випуску, номер кузова (він код) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 в інкримінованих ОСОБА_7 злочинах.

З самого клопотання вбачається що ОСОБА_6 вивозив ОСОБА_8 на автомобілі фольксваген темного кольору.

Однак, вказаним обставинам судом оцінки не надано та навпаки суд дійшов до хибного висновку про причетність автомобіля Мазда державний номер НОМЕР_2 до інкримінованих ОСОБА_7 злочинів без посилання на конкретні вивчені докази по справі.

Судом зазначено, що підставою арешту є те, що вказане авто було предметом вчинення злочину та метою арешту є забезпечення збереження його як речового доказу.

Однак, предметом злочину вважаються речі (фізичні утворення) матеріального світу, з приводу яких чи у зв`язку з якими вчинюється злочин.

Предмет злочину необхідно відрізняти від знарядь і засобів вчинення злочину. Якщо предмет злочину - це те, посягаючи на що особа заподіює шкоду об`єкту злочину, то знаряддя та засоби це ті предмети, які використовуються нею для виконання об`єктивної сторони складу злочину. Так, при квартирній крадіжці, можуть бути використані такі знаряддя злочину, як відмичка, ключі, лом, а також засоби злочину - автомобіль, на якому можна вивести викрадене майно. Предметом же крадіжки можуть бути різні чужі речі та майно (одяг, їжа, побутова техніка та іи.).

Судом не правильно встановлено правову підставу арешту вказаного майна - збереження його як речового доказу, оскільки з огляду на вищенаведене, вказаний автомобіль визнаний слідством та судом як - предмет злочину. Вказане не відповідає ознакам притаманним речовим доказам наведеним в ст. 98 КПК України.

Судом не встановлено та не враховано навіть можливість/не можливість

використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Тож при встановлені вказаного автомобіля - предметом злочину суд не законно застосував до вказаного майна підставу арешту визначену в п.1 ч.2 ст.170 КПК України - збереження речових доказів.

Що стосується спеціальної конфіскації, то згідно ст. 961КПК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Жодних з наведених ознак викладених в ст.961КПК України судом при розгляді вказаного клопотання не встановлено. За таких обставин немає підстав для накладання арешту з підстав визначених в п.2 ч. 2 ст.170 КПК України.

Накладення арешту з підстав п.3 ч.2 ст. 170 КПК України - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи не може бути застосований до ОСОБА_4 , оскільки вона не є підозрюваною чи обвинуваченої по вказаному кримінальному провадженню в рамках якого розглядалося клопотання про накладення арешту на авто належне їй.

Пункт 4 ч. 2 ст. 170 КПК України - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, також не може бути застосований до ОСОБА_4 оскільки до неї не пред`явлено в порядку згідно чинного законодавства України будь- якого позову навіть цивільного позову в рамках кримінального провадження щодо якого розглядалося клопотання про накладення арешту на належний ОСОБА_4 автомобіль.

Інших підстав для накладення арешту чинний КПК України не містить.

За таких обставин ухвала суду по даній справі не відповідає приписам ст.173 КПК України оскільки судом не вірно встановлено правову підставу накладення арешту на належний ОСОБА_4 авто та арешт накладено безпідставно.

З урахуванням приписів ст. 174 КПК України, станом на сьогодні слідчим чи прокурором не наведено ознак стосовно вказаного авто притаманних ст. 98 КПК України, та не навели які саме обставини може підтвердити вказане авто як доказ по справі.

Вказане свідчить про те, що у слідства взагалі відсутня підстава у застосуванні арешту на вказане авто.

Окрім того, в при вирішенні вказаного клопотання судом не враховано та не встановлено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Так, з клопотання та матеріалів доданих до нього вбачається, що ОСОБА_12 інкримінується вчинення злочинів за 4.2 ст.146, ч. 4 ст. 190 КК України.

Проте, об`єктивних доказів вчинення останнім вказаних злочинів ні в клопотанні ні в доданих до них документах не міститься.

Так, щодо ч. 2 ст. 146 КК України в клопотанні зазначається, що ОСОБА_8 сів в автомобіль фольксваген темного кольору в якому знаходився ОСОБА_6 та останній відвіз його в с. Калайтанівку Бердянського району Запорізької області де і залишив ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_2 .

Які саме дії вчинив ОСОБА_7 взагалі невідомо.

За таких обставин в діях ОСОБА_7 взагалі відсутні ознаки кримінального правопорушення за ч.2 ст. 146 ККУ.

Що ж стосується ч. 4 ст. 190 КК України то судом встановлені суперечливі обставини яким не надано належної та об`єктивної оцінки.

Так, з клопотання про накладення арешту на майно вбачається, що в один з днів, після оформлення спадщини, довіреності та виписки ОСОБА_8 , із квартири до нього приїхав ОСОБА_6 сказав збирати речі, він переїздить. ОСОБА_8 сів в автомобіль фольксваген темного кольору, держзнак він не запам`ятав, після чого цього ж дня, точний час в ході судового слідства не встановлено, був доставлений в закинутий будинок по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , який діючи за попередньому змовою, групою осіб, із корисливих мотивів з ОСОБА_7 з метою шахрайського заволодіння квартирою ОСОБА_8 , усунувши перешкоди в її продажу з боку ОСОБА_8 , якого вивезли та утримували ізольовано в закинутому будинку, за домовленістю з ОСОБА_7 виставили, в тому числі через сайт ОЛХ, залишивши контактний телефон ОСОБА_7 , як продавця.

Знайшовши покупців на квартиру, прийнявши від них завдаток, 18.10.2019 за участю підписано документи з купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_3 , внаслідок чого вона вибула з власності потерпілого, всупереч його волі, чим останньому спричинено збитки у особливо великих розмірах.

Вказане свідчить про закінчений склад злочину за ч.4 ст.190 КК України.

В той же час, судом встановлено суперечливий факт, що 18.10.2019 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_11 проводилось нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, власником якої є ОСОБА_8 було підписано документи - договір купівлі-продажу квартири, проте реєстраційні дії з реєстрації права власності проведено не було.

Вказане свідчить про закінчений замах на вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Та за таких обставин інкримінований ОСОБА_7 злочин повинен кваліфікуватися за ч.2 ст.15 ч.4ст.190 КК України.

Та свідчить про відсутність завданої шкоди в особливо великому розмірі.

Однак при цьому судом не оглянуто та не вивчено довіреність та розписку ОСОБА_8 видану на імя ОСОБА_7 згідно яких ОСОБА_8 визначив свою волю та наділив ОСОБА_7 певними повноваженнями від свого імені.

За таких обставин дії ОСОБА_7 з продажу квартири ОСОБА_8 на виконання наданої довіреності взагалі не можна розглядати як злочин в супереч волі ОСОБА_8 та проти його інтересів.

А розписка ОСОБА_8 про отримання грошей від ОСОБА_7 в сумі 10500 дол. США взагалі свідчить про відсутність завданої шкоди ОСОБА_8 та також виключає кваліфікуючу ознаку збитки в особливо великому розмірі.

Це в купі свідчить про відсутність та не доведеність обґрунтованої підозри, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт та свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали.

Вказане взагалі виключають злочинність діяння з боку ОСОБА_7 та свідчить про відсутність навіть події кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Враховуючи введення на території України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 військового стану та те, що в наслідок військової агресії Російська Федерація окупувала певну територію України в тому, числі і частину Запорізької області а саме м. Бердянськ де проживала ОСОБА_4 зі своєю родиною та в наслідок окупації м. Бердянськ ворогом остання разом зі своєю родиною вимушені були покинути своє житло та рідне місто, та переїхали у м. Кропивницький. Де останні вимушені винаймати чуже житло без наявності доходу через втрату роботи в м. Бердянськ. Тож арешт належних ОСОБА_4 майна повністю обмежує останню використати вказане майно на власний розсуд аж до відчуження останнього для отримання коштів на проживання власної родини.

Посилаючись на вищенаведені обставини, заявник просить суд скасувати арешт на майно: автомобіль Мазда, модель 2, 2008 року випуску, номер кузова (він код) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , що згідно свідоцтва про право реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002947 від 21.010.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримали.

Слідчий до суду не з`явився.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. -ч. 1, 2 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заявником в клопотанні зазначено номер кримінальної справи (№ 310/5407/20) та номер кримінального провадження (№ 0000328 від 24.01.2014 р.)

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження (№ 310/5407/20) за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України.

З наведеного слід, що клопотання про скасування арешту майна має бути розглянуто Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, а не слідчим суддею.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 14.09.2022 р. № 49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області», територіальна підсудність Бердянського міськрайонного суду Запорізької області визначена за Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Статтями 524,525 КПК України визначено, що відновленню підлягають втрачені матеріали в тому кримінальному провадженні, яке завершилося ухваленням вироку суду. Втрачені матеріали кримінального провадження можуть бути відновлені за заявою учасника судового провадження. Близькі родичі обвинуваченого, який помер, мають право подати відповідну заяву, якщо це необхідно для його реабілітації.

Заявником не надано слідчому судді доказів на підтвердження того матеріали кримінального провадження № 310/5407/20 було відновлено в порядку передбаченому чинним КПК України. Всі документи, додані до клопотання ухвала Бердянського міськрайонного суду по справі «№ 310/8383/19 провадження № 1-кс/310/2793/19 від 01.11.2019 року; витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0005372 від 11.12.2015 року; інформація з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 186 018146 від 24.10.2019 року. рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 року по справі №310/4066/20; протокол обшуку від 21.10.2019 року протокол допиту потерпілого від 21.10.2019року; відповідь на запит територіального сервісного центру MBС №2344 від 23.10.2019 року; постанова про визнання і приєднання до справи речових доказів від 22.10.2019 року, надані слідчому судді в копіях, які не завірені належним чином. Вказане унеможливлює встановити автентичність вказаних документів.

Керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1