Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2646/22
Провадження № 1-кп/935/103/23
У Х В А Л А

21 лютого 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження №0000293 від 25.10.2022 стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передаченого ч.2 ст.153 КК України ,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення за ст..152 КК України, вчинив повторно злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості, який є тяжким злочином. Крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має. Ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, оскільки існує ймовірність незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, а також можливого перешкоджання ним кримінальному провадженню шляхом неприбуття у судове засідання та переховування від суду. Крім того, міцні соціальні зв`язки в обвинуваченого відсутні, він не працює, постійного доходу не має.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечили проти клопотання, просять обрати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби або особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, згідно вимог ст. 178 КПК України , крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000) запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування Суд вважає такими, що є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту обиралась згідно ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 02.11.2022, продовжувалась ухвалою суду від 22.12.2022.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості, має не зняту та не погашену судимість, звільнився з місць позбавлення волі 03.06.2022; кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжких злочинів, мірою покарання за який є позбавлення волі на строк від трьох до семи років, вчинене проти статевої свободи та статевої недоторканості.

Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, отже стійки соціальні зв`язки відсутні.

Суворість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також особа обвинуваченого дають суду обґрунтовані підстави вважати наявність ризику переховування останнього від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), чи вчинення ним іншого кримінального правопорушення(п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Також, судом враховується, що судовий розгляд триває, усі учасники судового провадження не допитані, а разом з тим, згідно вимог ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тому існує висока ймовірність незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілу чи свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Суд вважає, що у разі обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу, на чому наполягає сторона захисту, існує висока ймовірність впливу на потерпілу та свідків, які проживають з ним в межах одного району.

У урахуванням наведеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 331 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, практикою ЄСПЛ, суд

постановив:

Клопотання прокурора Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком 2 (два) місяця тобто до 21 квітня 2023 року включно, також обов`язків, визначених ухвалою Коростишівського районного суду від 02.11.2022, а саме:

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу суду;

- прибувати за кожною вимогою до Коростишівського районного суду Житомирської області;

- утриматись від спілкування із потерпілою ОСОБА_4 та свідками;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальних обов`язків, згідно ухвали суду, покласти на відповідний орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого: відділ поліції №2 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області.

Ухвалу суду направити до відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1