Справа № 314/1684/14-к
Провадження № 1-кп/314/6/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільнянськ кримінальне провадження за № 0000394 від 18.03.2014 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження № 0000394 від 18.03.2014 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки спливли строки притягнення до кримінальної відповідальності за вказаним кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника

Прокурор у судовому засіданні стосовно заявленого клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до відповідальності та закриття вказаного кримінального провадження, виходячи з такого.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 10.01.2012 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України.

У силу ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.3 ст.12 КК України (в редакції станом на 10.01.2012) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене

покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції станом на 10.01.2012), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

За ст.291 КК України (в редакції станом на 10.01.2012) строк в порядку ст.49 КК України (в редакції станом на 10.01.2012) становить 5 роки, який сплив 10.01.2017.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції станом на 10.01.2012), сплив, що є наслідком звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено в розшук 13.06.2018, 09.08.2021, 09.11.2022, тобто вже після закінчення строків давності, тому обставин, визначених ч.ч.2,3 ст.49 КК України (в редакції станом на 10.01.2012), що впливають на перебіг строку давності судом не встановлено.

Також, суд враховує правову позицію, викладену в постанові від 11 листопада 2020 року по справі №455/229/17 (провадження № 51-3298км20), в якій Верховний Суд наголосив, що: «твердження про неможливість застосувати звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності через те, що обвинувачена не визнала своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення також не ґрунтується на вимогах закону. Дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України».

Аналогічна за змістом позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі №509/4247/17 (провадження №51-5696ск20).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 598/1781/17 від 17 червня 2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к вказав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відтак, при закритті провадження по даній справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини ОСОБА_3 судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі Грабчук проти України від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

При цьому суд також враховує, що питання, передбачені ч.1ст.368 КПК України, а саме: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інше не підлягають з`ясуванню в судовому засіданні під час вирішення клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, так як ці обставини можуть бути вирішені лише при ухваленні вироку після розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог Закону України про кримінальну відповідальність (ст. 74 КК України), лише у випадку, коли особа заперечує проти закриття справи з нереабілітуючих підстав, якою є і закінчення строків давності, суд, за наявності до того підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284, ч. 4 ст.286 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у тому числі у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст. 291 КК України в кримінальному провадженні № 0000394 від 18.03.2014 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

З обвинувального акту також вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000394 від 18.03.2014 розмір витрат на залучення експертів складає: 1380,96 грн. Відповідно до вимог ст. 122 КПК України, витрати пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі статтею 124 КПК України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи, здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту). Натомість, у разі прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, судові витрати з неї не стягуються (постанова ВС ККС від 03.06.2020 року № 712/1710/19). Як вбачається з практики Верховного суду, суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, повинен вирішити дане питання, поклавши судові витрати на державу.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадку закриття кримінального провадження.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлені потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 цивільні позови слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілим пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Питання про долю речових доказів та документів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.12,49 КК України, п.1 ч.2 ст.284,285, ч.4 ст.286, ст.288, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст. 350,369-372,376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ст. 291 КК України, в кримінальному провадженні № 0000394, внесеному до ЄРДР 18.03.2014, на підставі п.3 ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000394 від 18.03.2014 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ст. 291 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 1380,96 гривень, - віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , залишити останній;

- пальто, куртку, светр, футболку, бюстгальтер, джинси з ременем, колготки, труси, шкарпетки, чоботи, гумовий ущільнювач лобового скла автомобіля, годинник, резинку для волосся, купюру номіналом 2 грн., фрагмент паперу із записами, чотири парфумерних маркери, передані на зберігання до камери схову ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_9 , у випадку відмови від отримання знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 17.03.2023.

Суддя: ОСОБА_1

17.03.2023