Справа № 459/660/19
Провадження № 1-кп/459/495/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області
в складі:головуючої-судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді об`єднане кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 26.02.2019 року та №0000469 від 13.06.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , уродженця м. Червонограда Львівської області,зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.04.2015 Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 2 ст.263 КК України, засудженого до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, яке в подальшому ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30 травня 2017 року було замінене на 50 (п`ятдесят) годин громадських робіт;
- 01.12.2017 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі;
- 15.04.2021 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч. 2 ст.185 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі;
- 15.11.2021 Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 1 ст.393 КК України, ч.1,4 ст.70 КК України до трьох років семи місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 389, ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 23.04.2015 був засуджений Червоноградським міським судом Львівської області до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30.05.2017 було замінене на покарання у виді 50 годин громадських робіт. 15.06.2018 ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також будучи попередженим, що в разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнений до кримінальної відповідальності, умисно, без поважних на те причин, не виконав ухвалу Червоноградського міського суду від 30.05.2017 про заміну призначеного попередньо судом покарання у виді 50 годин громадських робіт.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_5 , 04.06.2020 близько 21 години 29 хвилин, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Рукавичка» ТзОВ «ТВК «Львівхолод», що по вулиці Івасюка, 20 у м. Червонограді Львівської області, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу із полиці в торговому залі взяв одну пляшку «Віскі Джеймсон 0.7 л.», вартістю 544 гривні 35 копійок, яку заховав під свій одяг, після чого із викраденим майном покинув торговий зал вищезазначеного магазину, не оплативши за вказаний товар, а в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв ТзОВ «ТВК Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 544 гривні 35 копійок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав частково.
Зокрема, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України вину визнав частково, оскільки сумнівався, що на відеозаписі із камер спостереження, розміщених у магазині, зафіксований саме він. В ході дослідження письмових доказів, в тому числі і вказаного відеозапису, було встановлено, що саме ОСОБА_5 зафіксований на відеозаписі, що підтверджено самим обвинуваченим. Відтак, в подальшому обвинувачений визнав свою вину та повідомив суду, що 04.06.2020, перебуваючи у магазині «Рукавичка» у м. Червонограді взяв із полиці пляшку віскі, яку заховав під свій одяг, після чого покинув магазин, не оплативши за вказаний товар. Вартість товару не пригадав.
По обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, допитаний обвинувачений повідомив, що свою вину визнає у повному обсязі та зазначив, що не виконував вирок, оскільки не мав грошей. Про ухвалу, якою було замінено покарання у вигляді штрафу на громадські роботи знав, однак свідомо не виконував її. Поважних причин невиконання даної ухвали суду не повідомив. Зазначив, що жодного разу не з`являвся для відбування громадських робіт.
Допитаний в судовому засідання представник потерпілого ОСОБА_7 , повідомив, що подія мала місце два роки тому. Пригадав, що обвинувачений викрав пляшку віскі, проте інших деталей події не пам`ятає, оскільки з моменту вчинення крадіжки минуло багато часу.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав частково, окрім показів представника потерпілого, його вина повністю доведена зібраними у справі доказами, а саме:
-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000469 від 13.06.2020;
-заявою потерпілого керуючого магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод» від 12.06.2020, у якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому йому особу, яка вчинила крадіжку 04.06.2020 року;
-довідкою про закупівельну вартість віскі Джеймсон 0,7 л, закупівельною вартістю 544,35 грн. реалізаційна ціна 644,99 грн за 1 шт, загальна сума збитків завдана магазину 544,35 грн.
-актом інвентаризації від 04.06.2020 про загальну суму недостачі, яка становить 544,35 грн.
-постановою про визнання потерпілим юридичної особи ТзОВ ТВК «Львівхолод» від 15.06.2020;
-постановою про залучення представника потерпілого ОСОБА_7 від 16.06.2020 року;
-копією постанови про визнання предмета речовим доказом цифрового диска із наявними на ньому відеозаписами за 04.06.2020;
-копією протоколу огляду предмета від 16.06.2020, а саме диску із наявними на ньому відеозаписами за 04.06.2020;
-відеозаписами події від 04.06.2020, що містяться на цифровому носії, з якого вбачається факт викрадення з полиці магазину пляшки алкогольного напою обвинуваченим ОСОБА_5 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2020 з участю обвинуваченого ОСОБА_5 та понятих, в ході якого обвинувачений відтворив обставини вчиненої ним крадіжки;
-заявою ОСОБА_5 , де він вказує, що добровільно надає одяг, у якому він був одягнений при вчиненні крадіжки, для долучення до кримінального провадження як речового доказу;
-протоколом огляду місця події від 17.06.2020 року, під час огляду виявлено куртку чорного кольору «the athletic dept» ;
-фототаблицею до протоколу огляду місця події від 17.06.2020;
-постановою про визнання предмета речовим доказом, а саме куртки чорного кольору «the athletic dept» від 17.06.2020;
-протоколом огляду предмета від 17.06.2020 та фото таблицею до нього.
У сукупності перелічені вище докази безумовно підтверджують подію і склад вказаного вище кримінального правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_5 . Дані докази суд визнав такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, належними та допустимими та такими, що не містять розбіжностей чи суперечностей. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні крадіжки, вчиненої повторно в судовому засіданні доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.
Щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України, як зазначалося вище, обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі.
У зв`язку із цим, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.389 КК України, та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України.
При призначанні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014., та враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 згідно із ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.
Обвинувачений ОСОБА_5 є людиною молодого віку; раніше неодноразово судимий; не працює; неодружений, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з приводу наркотичної залежності з 2019 року, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.
Обставинами, які обтяжують покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України є рецидив злочину.
Згідно із ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст. 389 КК України 2 роки позбавлення волі, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Враховуючи сукупність вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, з урахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України, суд вважає за доцільне призначити йому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Окрім цього, враховуючи вимог ч.4 ст. 70 КК України, для призначення остаточного покарання слід застосувати принцип часткового складання призначених покарань та частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15.11.2021, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 393 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.
Також, як вже зазначалося вище, обвинувачений ОСОБА_5 , був засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23.04.2015 за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу, яке ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30.05.2017 (яка набрала законної сили 07.06.2017) було замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт, яке обвинувачений не відбув. Зважаючи на це та враховуючи вимоги ч.1 ст. 71 КК України, для призначення остаточного покарання слід приєднати невідбуту частину покарання за ухвалою від 30.05.2017, виходячи із п.1 ч.1 ст.72 КК України відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт. З перерахунку 50 (п`ятдесят) годин громадських робіт наближено дорівнює (6,25) 6 днів позбавлення волі. Відтак, судом вирішено приєднати до основного покарання невідбуту частину призначеного покарання за ухвалою від 30.05.2017, а саме 3 дні позбавлення волі.
Окрім цього, слід вирішити клопотання захисника ОСОБА_6 , який просив суд, призначаючи покарання ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні застосувати ч. 5 ст.72 КК України у редакції, яка діяла в період із 24.12.2015 року по 20.06.2017 року згідно із Законом №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII), тобто в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, оскільки вважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке фактично вчинене до 20.06.2017.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такого клопотання виходячи з наступного.
У пункті 1 Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015, викладено ч.5 статті 72 Кримінального кодексу України в такій редакції: «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».
У постанові Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 вказано, що якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII) (п.103). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України) (п.104). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі (п. 105).
Судом встановлено, що вищевказані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим: за ч.2 ст.185 КК України 04.06.2020, а за ч. 2 ст.389 КК України вчинення розпочалося 15.06.2018 (від часу фактичного ознайомлення засудженого ОСОБА_5 з порядком і умовами відбування покарання), про що вказано в обвинувальному акті і що обвинувачений визнав та не оспорював.
Тобто, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Закон №838 - VIII не зачіпає часових проміжків, в межах яких ОСОБА_5 були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.389 КК України. Саме постановлення ухвали Червоноградського міського суду Львівської області 30.05.2017, яка набрала законної сили 07.06.2017, не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України в період дії Закону №838 VIII.
Відтак, клопотання захисника є безпідставним і задоволенню не підлягає.
Поряд з цим, суд зараховує в строк призначеного покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком від 15.11.2021 строк відбування покарання з 29.12.2020 по 16.11.2022 відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальних витрати у даному об`єднаному кримінальному провадженні немає.
Питання речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. ч.5 ст.72 КК України, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 389 КК України, ст. ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 389 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, що призначене вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15.11.2021, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23.04.2015 року, покарання за яким було змінено ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30.05.2017 на 50 годин громадських робіт із застосуванням пп. «г» п.1 ч.1 ст. 72 КК України де 1 (одному) дню позбавлення волі відповідає 8 (вісім) годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців 3 (три) дні позбавлення волі.
Зарахувати в строк призначеного покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком від 15.11.2021 строк відбування покарання з 29.12.2020 по 16.11.2022 відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком слід рахувати з 17.11.2022.
Після набрання вироком законної сили, речові докази:
-цифровий носій - диск відеозаписами події від 04.06.2020, з якого вбачається факт викрадення з полиці магазину пляшки алкогольного напою обвинуваченим ОСОБА_5 залишити при матеріалах справи,
-речовий доказ - куртку «The athletic dept» чорного кольору повернути обвинуваченому.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1