Справа № 161/2694/23
Провадження № 1-кп/161/518/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 квітня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої- ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001299, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 20.02.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , українки, гр.України, з середньою освітою, заміжньої, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючої, не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_4 05 липня 2021 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у м.Луцьку Волинської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом позики коштів, необхідних на лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 11 000 гривень, які потерпілий ОСОБА_5 добровільно передав їй готівкою, спричинивши останньому майнової шкоди на вищевказану суму.

Вона ж, повторно, 07 липня 2021 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у м.Луцьку Волинської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом позики коштів, необхідних на лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 4 000 гривень, які потерпілий ОСОБА_5 добровільно перерахував на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.

Вона ж, повторно, 30.07.2021 (точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено), умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом позики коштів, необхідних на лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 1 000 гривень, які потерпілий ОСОБА_5 добровільно перерахував на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.

Вона ж, повторно, 17.08.2021 (точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено), умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом позики коштів, необхідних на лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 2700 грн, які потерпілий ОСОБА_5 добровільно перерахував на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.

Вона ж, повторно, 25 січня 2022 року (точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено), умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом позики коштів, необхідних на лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 1 500 гривень, які потерпілий ОСОБА_5 добровільно перерахував останній на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , видану на її ім`я, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, тобто заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство). Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях фактично не визнала, заперечивши наявність умислу на вчинення шахрайства. Суду дала показання, що дійсно отримувала грошові кошти від потерпілого ОСОБА_5 на лікування сина, однак не мала наміру його обманювати та не повертати кошти, просто не могла з потерпілим зв`язатись, щоб повернути кошти. На момент закінчення судового слідства у справі грошові кошти потерпілому повернуто.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 її винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.1, ст.190 ч.2 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання, що влітку 2021 році на сайті «Баду» познайомився з обвинуваченою. Вони спілкувались між собою, а потім вона скинула фотографію сина та попросила позичити кошти на його лікування. 05.07.2021 вони зустрілись біля відділення банку і він їй позичив 11 000 грн. Розписки про їх отримання обвинувачена не писала, мала це зробити пізніше, він зробив лише фото її паспорта. В подальшому на банківські картки, на прохання обвинуваченої, ніби-то для лікування сина він ще перераховував кошти, відповідно, 4000 грн, 2700 грн, 3000 грн, 1000 грн. Востаннє позичав їй кошти 25.01.2022, при цьому, як він, так і обвинувачена вели мову саме про позику. З обвинуваченою протягом усього часу був зв`язок, вони спілкувались між собою «Вайбером», а тому посилання обвинуваченої на неможливість зв`язатись з ним та повернути кошти є неправдою. Крім того зазначив, що у «Фейсбуці» бачив привітання обвинуваченої з одруженням та перепитав її що це (оскільки позичаючи кошти не знав, що у неї вже є чоловік), на що остання запевнила, що це неправда та її сторінка зникла. Спілкувались вони до квітня 2022 року, після чого вона попросила ще один раз кошти, на що він відмовив, натомість вона його додала в «чорний список» і більше з ним не спілкувалась. Оскільки він не зміг зв`язатись з нею, тому написав заяву в поліцію. Кошти обвинувачена почала повертати після порушення кримінального провадження.

Цивільний позов на даний час не заявляв, оскільки обвинувачена почала повертати йому кошти. Щодо покарання не наполягає на суворій мірі покарання.

Письмовою заявою потерпілого від 03.04.2023 стверджується факт відшкодування обвинуваченою завданої шкоди, в зв`язку з чим він не має до неї претензій, просить її суворо не карати.

Виписками АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується факт зарахування на картку № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_4 25.01.2022 було зараховано 1500 грн; на картку № НОМЕР_4 , видану на ім`я неповнолітнього ОСОБА_6 17.08.2021 було зараховано 2700 грн, 30.07.2021 зараховано 1000 грн; 07.07.2021 через додаток Приват24 ОСОБА_5 на картку № НОМЕР_4 було переказано 4020,10 грн.

З протоколу огляду місця події від 21.12.2022 (з доданими фототаблицями) вбачається, що було вилучено та оглянуто банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , видані на ім`я ОСОБА_4 та № НОМЕР_1 та на ім`я неповнолітнього ОСОБА_6 на які здійснювались перерахунки коштів потерпілим ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 21.12.2022 вказані картки були визнані речовими доказами у даному провадженні.

Протоколом огляду предмету від 21.12.2022 (з доданими фототаблицями) - мобільного телефону марки «Самсунг» з номером ІМЕІ: НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_5 стверджується факт переказу грошових коштів ОСОБА_5 на картку ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_6 .

При цьому, з наявної у ньому переписки вбачається, що під час передачі коштів йшлось саме про їх позику коштів, а також, що спілкування між обвинуваченою і потерпілим мало місце і після останньої позики, зокрема, 25.01.2022, 18.02.2022, 25.03.2022, 27.03.2022, 14.05.2022, 30.05.2022, 29.06.2022, востаннє - 05.10.2022 - з попередженням про звернення в поліцію.

Таким чином, посилання обвинуваченої на те, що вона не могла повернути грошові кошти, через відсутність зв`язку та не можливість знайти потерпілого не заслуговує на увагу та спростовується вищевикладеним.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченої про те, що вона не мала умислу на вчинення шахрайства щодо потерпілого, оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченої суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинені нею кримінальні правопорушення.

Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_5 є послідовними, відповідають обставинам справи та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, кваліфікуючи її дії за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і дані про особу винної.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, визнаних судом доведеними не визнала, а тому, на думку суду, і не розкаялася у вчиненому, вчинила умисні корисливі кримінальні правопорушення, які, згідно ст.12 КК України, відповідно, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, однак не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання, одружена, її чоловік має інвалідність та потребує догляду (зі слів обвинуваченої), на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, шкоду потерпілому відшкодувала, в зв`язку з чим останній просить суворо її не карати, при цьому, вона не працевлаштована, постійного джерела доходу немає, що виключає можливість призначення покарання у виді штрафу, тому призначає їй покарання в межах санкції ст.ст.190 ч.1, 190 ч.2 КК України у виді, відповідно, громадських робіт та позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.70, 75, 76 КК України.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, повернути законним володільцям.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання:

-за ч.1 ст.190 КК України - 200 (двісті) годин громадських робіт;

-за ч.2 ст.190 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази:

-банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 - повернути законним володільцям, відповідно, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1