Справа № 756/8789/22
Провадження № 1-кс/756/518/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання за ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про тимчасовий доступ до матеріалів кримінальної справи № 756/1084/21,

УСТАНОВИВ:

20 лютого 2023 року у провадження слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_3 надійшла справа №756/8789/22 (номер провадження 1-кс/756/12/23) за клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про тимчасовий доступ до матеріалів кримінальної справи № 756/1084/21 за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000281 від 31.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 386 КК України; журналу (чи іншого документа), в якому реєструвалось клопотання прокурора, які перебувають у володінні посадових осіб Оболонського районного суду міста Києва, з можливістю зняття копій з вказаних документів.

20 лютого 2023 року у провадження судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла заява слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №756/8789/22.

Обґрунтовуючи свою заяву про самовідвід, слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 посилається на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки розгляд слідчим суддею Оболонського районного суду міста Києва клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, які зберігаються в Оболонському районному суді м. Києва, може породжувати сумніви у безсторонності або неупередженості такого слідчого судді, при розгляді вищевказаного клопотання з огляду практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився.

Прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, при цьому, подав до суду заяву про розгляд заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід за його відсутності, проти задоволення заяви про самовідвід не заперечив.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , також у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду клопотання повідомлявся.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши подану заяву про самовідвід та дослідивши матеріали справи №756/8789/22, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями статей 75, 76 КПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 цього Кодексу за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Крім того, відповідно до вимог ст. 3 Кодексу суддівської етики суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

У відповідності до ст.15 Кодексу Суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium» суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або іншими словами «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000 та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28.10.1998, п. 45).

У рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» від 26.10.1984 ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у рішенні по справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи, що слідчий суддя ОСОБА_3 працює суддею Оболонського районного суду міста Києва у володінні якого перебувають матеріали справи № 756/1084/21, тимчасовий доступ до яких просить адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 у своєму клопотанні, тому вважаю, що розгляд слідчим суддею ОСОБА_3 клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості останнього.

З огляду на викладене, вважаю, що заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №756/8789/22 (номер провадження 1-кс/756/12/23) - задовольнити.

Передати матеріали справи №756/8789/22 (номер провадження 1-кс/756/12/23) за клопотанням адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про тимчасовий доступ до матеріалів справи № 756/1084/21 для автоматизованого розподілу для визначення слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1