У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/6836/22
пр. 1-кс/336/917/2022
6 грудня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання
старшого слідчого відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5
(телефон НОМЕР_1 )
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
Прізвище, ім`я та по батькові: ОСОБА_6

2.Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1
3.Місце народження: м. Запоріжжя
4.Національність: українець
5.Громадянство: України
6.Освіта: середня
7.Місце роботи (навчання): пенсіонер
8.Місце проживання: АДРЕСА_1
9. місце реєстрації :
АДРЕСА_2 .Відомості про судимості: раніше не судимий
по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001905 від 03.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, яким просить застосувати до вищеназваного підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор наполіг на заявленому клопотанні за викладеними в ньому підставами.
Захисник, з думкою якого погодився й підозрюваний, заперечив на подане клопотання, вказуючи на необґрунтованість останнього. Просив обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши клопотання та доводи прокурора наданими доказами, суддя дійшов висновку про те, що подане клопотання не підлягає задоволенню на підставі нижче наведеного.
Як встановлено слідчим суддею та підтверджується матеріалами справи, у провадженні слідчого відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває вищевказане кримінальне провадження.
Старший слідчий СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України здійснив затримання особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

«04» грудня 2022 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
З обставин підозри слідує, що ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого:

- гранату іноземного виробництва з маркуванням OF 37, 121 TNP-81 Т, 12 MOC81, із запалом з маркуванням BAPLASTR4a6SF1114RMS97;

- бойову осколочну наступальну гранату РГД-5 з маркуванням ?-179-84-Т;

- бойову осколочну наступальну гранату РГД-5 з маркуванням ?-116-82-Т;

- бойову оборонну гранату Ф-1 з маркуванням 7-64-1418Т;

- підривач УЗРГМ з маркуванням 217-74-УЗРГМ-583;

- підривач УЗРГМ-2 з маркуванням 85-81УЗРГМ2-583,

яке з метою подальшого незаконного зберігання взяв із собою.

Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлений час 03 грудня 2022 року, незаконно зберігаючи вищезазначені боєприпаси при собі, переніс до свого місця мешкання, а саме до будинку АДРЕСА_1 , де вказаного дня, працівниками поліції, під час затримання у ОСОБА_6 , було вилучено гранату іноземного виробництва з маркуванням OF 37, 121 TNP-81 Т, 12 MOC81, із запалом з маркуванням BAPLASTR4a6SF1114RMS97, яка відповідно до довідки № 1261 від 03.04.2022, складеної спеціалістами вибухотехніками Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Запорізькій області є бойовою та відноситься небезпечної категорії.

Крім того, 03.12.2022, в ході проведення огляду місця події, за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- бойову осколочну наступальну гранату РГД-5 з маркуванням ?-179-84-Т;

- бойову осколочну наступальну гранату РГД-5 з маркуванням ?-116-82-Т;

- бойову оборонну гранату Ф-1 з маркуванням 7-64-1418Т;

- підривач УЗРГМ з маркуванням 217-74-УЗРГМ-583;

- підривач УЗРГМ-2 з маркуванням 85-81УЗРГМ2-583,

яке відповідно до довідки № 1262 від 04.04.2022, складеної спеціалістами вибухотехніками Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Запорізькій області відноситься небезпечної категорії.

Вищевказана підозра є обґрунтованою, підтверджується наданими матеріалами кримінального провадження, зокрема доказами: протоколом огляду від 03.12.2022, протоколами допитів свідків від 03.12.2022; протоколом затримання ОСОБА_6 від 03.12.2022; речовими доказами за постановами про визнання речовими доказами від 03.12.2022.
При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
За змістом клопотання слідчого, наразі наявні ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Так, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. При цьому, санкція такої норми Закону про кримінальну відповідальність передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до від 3-х до 7-ми років.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого лочину, може вдатися до відповідних дій, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Наведене дає суду достатні підстави вважати наявним щодо підозрюваного ризика, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Слідчим у власному клопотанні є посилання на існування й інших ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, доказів на підтвердження вказаних прокурором інших ризиків суду надано не було, сторона обвинувачення обмежилася лише їх констатацією.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.
При оцінці можливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на ньогої процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, підозрюваний одружений, перебуває на пенсійному забезпеченні, має зареєстроване місце постійного проживання, де, як зазначив суду, проживає з родиною, що не було спростовано стороною обвинувачення у судовому засіданні.
Більш того, підозрюваний є раніше не судимою особою та не має оголошень про підозру у вчинені інших кримінальних правопорушень.
Вказані обставини зменшують ступінь ризика, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, прокурором суду належними достовірними та переконливими доказами не було доведено, чому інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти вказаному ризику та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З огляду на викладені обставини, суд вважає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є критичним.
Разом з цим, суд враховує закріплену в п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і розтлумачену в п. 86 рішення ЄСПЛ у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30 січня 2018 року «презумпцію на користь звільнення» з урахуванням того, що запобігти встановленому ризику можливо, шляхом застосування до обвинуваченого домашнього арешту за зареєстрованим місцем постійного проживання з покладенням відповідних обов`язків.
На думку суду, застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
У зв`язку із застосуванням домашнього арешту підозрюваного слід звільнити з-під варти в порядку ч. 3 ст. 202 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177 ч.1 п.1, 179, 180, 184,193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Звільнити негайно з-під варти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому у період з 19-00 год. поточного дня до 6-00 год. наступного дня, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
строком на 60 днів, визначивши строк дії цієї ухвали по 4 лютого 2023 року включно.
Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:
1) прибувати до органів досудового розслідування та/або суду за першим викликом;
2) повідомляти органам досудового розслідування та/або суду про зміну свого місця проживання;
3) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу органів досудового розслідування та/або суду.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до вимог ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Цю ухвалу передати для виконання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за місцем проживання підозрюваного, зобов`язавши названий орган негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладанням вищеперелічених обов`язків.
Термін дії обов`язків, покладених судом на підозрюваного визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто по 4 лютого 2023 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.
Визначення часу оголошення повного тексту ухвали 6 грудня 2022 року о 14-00 год.
Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1