13.12.2022 Справа № 756/7098/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/7098/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2022 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 29.07.2022 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук в рамках кримінального провадження №0000126 від 28.07.2021,

за участю учасників судового провадження:

захисник ОСОБА_4 ,

прокурор ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

30.08.2022 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вказана скарга.

У своїй скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 29.07.2022, просить скасувати вказане рішення органу досудового розслідування, оскільки підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, відсутні, а постанова не відповідає вимогам, передбаченим положеннями КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення скарги.

Уповноважений слідчий Оболонського УП ГУНП у місті Києві в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення до суду не надходили.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 цього Кодексу сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень, який згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» належить до повноважень слідчого судді, який здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом. Способи такого контролю обмежені процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, п. 2 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000126 від 28.07.2021 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 189, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 189 КК України.

29.07.2022 стороною обвинувачення прийнято процесуальне рішення у формі постанови про зупинення досудового розслідування кримінального провадження №0000126 від 28.07.2021 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 189, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 189 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України та оголошено в розшук підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді (ч. 4 ст. 280 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частини 1, 2 ст. 22, ч. 1 ст. 26 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) в справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 6 ст. 22, ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 94 КПК України).

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика ЄСПЛ, вказує, що особі, яка звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а й покладаються обов`язки.

У будь-якому випадку, в силу положень статей 22, 26 КПК України вказані при зверненні зі скаргою обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій, адже ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18.06.2015 вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008). Більше того, слід зазначити, що відповідно до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час провадження неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio («той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження»).

При дослідженні оскаржуваної постанови слідчим суддею встановлено, що вказане процесуальне рішення сторони обвинувачення відповідає вимогам ст. 110 КПК України, постанову винесено з урахуванням принципу законності кримінального провадження, закріпленого у ч. 2 ст. 9 цього Кодексу, з дотриманням положень статей 280 та 281 КПК України, тобто на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження на момент зупинення досудового розслідування через невстановлення місцезнаходження підозрюваних на момент прийняття рішення.

Слідчий суддя відмічає, що в силу принципу змагальності саме на сторону захисту покладено обов`язок самостійного обстоювання їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, а також обов`язок доведення переконливості фактів та обставин, на які вона посилається, шляхом надання на їх підтвердження чи спростування доказів, які слідчий суддя має оцінити безпосередньо з урахуванням вимог статей 84-86, 94 КПК України у сукупності з обставинами, які винесені на розгляд слідчого судді стороною захисту, іншими матеріалами провадження, які мають відповідати критеріям доведеності «поза розумним сумнівом», на чому неодноразово наголошував у своїх рішення ЄСПЛ, та які приймаються до уваги слідчим суддею в силу вимог ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України.

Бездоказове посилання сторони захисту на викладені у тексті скарги обставини є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні в матеріалах провадження документи, на переконання слідчого судді, в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог.

Відтак, оскільки в силу принципу змагальності, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які давали б підстави слідчому судді дійти висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які слугували б для скасування постанови про зупинення досудового розслідування, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 1-40, 84-86, 94, 110, 223, 280-281, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги захисника підозрюваної ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1