Провадження № 1-кп/932/434/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальні провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №№0000542, 0000430, за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України, ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2018 року приблизно о 00 годин 50 хвилин, ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з дозволу свого знайомого, ОСОБА_16 , який надав йому ключі від домоволодіння, перебував у домоволодінні АДРЕСА_2 ,

У цей час у ОСОБА_10 раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на території домоволодіння у подвір`ї та який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.03.2015 належить ОСОБА_8 .

Діючи умисно, протиправно, без дозволу та поза волею власника, з метою тимчасового використання, не повідомивши про свій злочинний намір ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_10 взяв ключі від автомобіля «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходилися у будинку домоволодіння, відчинив ворота домоволодіння, привів у дію двигун автомобіля та, керуючи автомобілем, розпочав рух, покинувши територію домоволодіння разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в якості пасажирів автомобілю, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, автомобілем «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зник з місця вчинення кримінального правопорушення в напрямку вулиці Бориса Кротова у місті Дніпрі, де близько 01 години 00 хвилин, допустив дорожньо-транспортну подію, скоївши наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на цегляну огорожу ТОВ «Промкомплекс», яка розташована за адресою: м. Дніпро, пров. В`ячеслава Тютіна, 15-а, в результаті якого пошкодив автомобіль «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим завдав ОСОБА_8 великої матеріальної шкоди у розмірі 928 396,79 гривень (дев`ятсот двадцять вісім тисяч триста дев`яносто шість гривень сімдесят дев`ять копійок), що понад двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_10 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілій, кваліфіковані за ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №2903-IV від 22.09.2005 року із змінами, внесеними згідно із Законом №270-VI від 15.04.2008 року).

21 квітня 2018 року близько 00 години 55 хвилин, ОСОБА_10 не маючи прав керування транспортним засобом, керуючи технічно справним автомобілем «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.03.2015р. належить ОСОБА_8 , рухався по вулиці Борисова Кротова в м. Дніпро з боку пров. В`ячеслава Тютіна у напрямку вул. Данила Нечая.

Під час руху, 21.04.2018 приблизно о 01 годині 00 хвилин в районі території ТОВ «Промкомплекс», що розташоване за адресою м. Дніпро пров. В`ячеслава Тютіна, 15-а, ОСОБА_10 , грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.1. а), б), ґ), 2.3(б), 12.1, 12.4 та 12.9 Правил дорожнього руху України, здійснював рух з перевищенням допустимої швидкості в населеному пункті, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, та легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 і, виїхавши за межі проїзної частини вул.Бориса Кротова, допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на цегляну огорожу ТОВ «Промкомплекс», яка розташована за адресою: м. Дніпро, пров. В`ячеслава Тютіна, 15-а.

Своїми діями водій ОСОБА_10 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.2.1 «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб ( для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх справ МВС, Держприкордонної служби, Держспецтрансслужби, Держзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12,7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих Правил»

Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_10 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Внаслідок дорожньо-транспортної події неповнолітня ОСОБА_14 , 2001 року народження, яка перебувала у якості пасажира автомобіля «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та сиділа на передньому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді - внутрішньочерепної травми (синці на підборідді ліворуч у проекції тіла нижньої щелепи, у лівій параорбітальній ділянці на верхній та нижній повіках лівого ока, крововилив у товщі м`яких тканин обличчя ліворуч від рівня лівої параорбітальної з переходом на ліву виличну та верхньощелепну ділянки та далі на підборіддя ліворуч, уламковий перелом передньої стінки гайморової пазухи ліворуч, крововилив у товщі м`яких покривних тканин голови у проекції лівої скроневої ділянки з розповсюдженням незначно у товщу лівого скроневого м`яза та верхню повіку лівого ока, крововиливи під твердою мозковою оболонкою у проекції базальних відділів лобних, скроневих часток праворуч та ліворуч, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою лобної, лівої скроневої, тім`яних та потиличних часток, а також обох півкуль мозочка, забій речовини головного мозку обох лобних та лівої скроневої часток, крововиливи у речовину головного мозку); синці: на передній поверхні правої гомілки в середній третині ( на його тлі ділянка осадження), на передній поверхні правого колінного суглоба, на передній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглоба, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на передньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, на передній поверхні лівого передпліччя у верхній та середній третині (2), на передній поверхні лівого передпліччя у проекції нижньої третини з переходом на променево- зап`ястовий суглоб та зовнішню поверхню лівої кисті, на передній поверхні лівого плеча (2), на долонній поверхні правої кисті у проекції п`ястка; переломи 2,3 ребер праворуч по передньо-пахвовій лінії без розривів пристінкової плеври; перелом проксимальної голівки проксимальної фаланги 5 пальця кисті; крововиливи у м`яких тканинах нижніх кінцівок: на передній поверхні правого колінного суглоба, на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки, на передній поверхні правої гомілки, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на передній поверхні лівого передпліччя; ознаки струсу тіла: крововиливи під плевру легень з розповсюдженням у товщу легеневої тканини у ділянці коренів. Виявлені на тілі трупу ОСОБА_14 тілесні ушкодження виникли за умови вказаної дорожньо-транспортної пригоди, при контактуванні з виступаючими частинами салону автомобіля та не підлягають розділенню і у своїй сукупності відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 годині 30 хвилин в КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 13-а від внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась переломом передньої стінки гайморової пазухи ліворуч, крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, забоєм речовини головного мозку та ускладнилась набряком головного мозку.

Вищезазначені дії ОСОБА_10 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який у суді пояснив, що загибла ОСОБА_14 його донька, обвинуваченого ОСОБА_10 він знав лише як однокласника його доньки.

21.04.2018 року приблизно о 00.45 год. йому зателефонувала дружина та повідомила, що донька потрапила в дорожньо-транспорту пригоду. Передзвонив доньці, слухавку взяв лікар, який повідомив, що доньку везуть до лікарні. Після чого він направився до лікарні. 30.04.2018 року донька від отриманих травм померла.

Очевидцем даної дорожньо-транспортної пригоди не був.

Дійсно, йому частково відшкодовано матеріальні збитки, копії чеків з відшкодованими сумами, приєднані до справи. Також, відшкодовано частково моральну шкоду в сумі 420 000 грн.

Заявлений цивільний позов, з урахуванням відшкодованих коштів, підтримав та просив задовольнити.

Показами потерпілої ОСОБА_8 , яка в суді пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_10 вона знає, її син ОСОБА_17 підтримував з обвинуваченим дружні стосунки, вона навчались в одній школі. Інколи ОСОБА_10 ночував у них вдома, і в стані алкогольного сп`яніння вона його не бачила. Загиблу ОСОБА_14 вона не знала.

Вона з родиною мешкають в будинку АДРЕСА_2 . Вона є власником автомобіля марки «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_3 та має право керувати даним транспортним засобом. Її діти не мали право керувати даним автомобілем

21.04.2018 року вона з чоловіком поїхали, вдома залишись діти, які ввечері були на дні народженні. Автомобіль марки «AUDI Q7» був припаркований у дворі будинку, ключі від авто знаходились на тумбочці в передпокої. Користуватися автомобілем ані сину, ані обвинуваченому ОСОБА_10 вона не дозволяла, ключі від вказаного авто їм не передавала.

Їм зателефонували та повідомили, що сталася дорожньо-транспортна пригода з її автомобілем під керуванням ОСОБА_10 .

Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Показами свідка ОСОБА_15 , наданими в присутності законного представника ОСОБА_19 , котрий в суді пояснив, що 20.04.2018 року десь о 17.00 год. він зустрівся з товаришами ОСОБА_20 та ОСОБА_10 . На їх прохання, оскільки вони неповнолітні, незнайомий хлопець придбав за їх гроші по пляшці вина, після чого вони направилися на територію школи. Приблизно о 19.00 год. до них приїхала знайома ОСОБА_22 , й вони разом були до 21.00 год., після чого провели ОСОБА_22 на маршрутне таксі й вона поїхала додому. З ОСОБА_20 випили дві пляшки вина, а третю пляшку викинули. Не бачив, щоб ОСОБА_10 вживав з ними алкоголь. Потім вони зустріли дівчину ОСОБА_14 - однокласницю ОСОБА_10 , і далі продовжили разом гуляти. Десь о 22.00 год. вони разом провели ОСОБА_20 додому, після чого направилися до ОСОБА_16 , так як ОСОБА_10 мав намір залишити у нього свій рюкзак з формою для тренування. Але по дорозі вони зустріли ОСОБА_16 та ОСОБА_28 , і ОСОБА_17 передав ОСОБА_10 ключі, від чого саме, він не знає. Коли вони прийшли до будинку ОСОБА_17 , вдома нікого не було, у дворі був припаркований автомобіль «AUDI Q7». ОСОБА_10 відкрив ключами будинок, вони зайшли і він одразу заснув. Потім його розбудив ОСОБА_10 та сказав, що ОСОБА_14 потрібно провести додому. Вже не пам`ятає, як опинився в автомобілі «AUDI Q7». Спочатку він збирався сісти на переднє пасажирське сидіння, але поки зачиняв ворота будинку, ОСОБА_14 зайняла переднє пасажирське сидіння, він сів позаду, ОСОБА_10 був за кермом автомобіля.

Звідки ОСОБА_10 взяв ключі від автомобіля «AUDI Q7», він не бачив. Зазначив, що в його присутності ніхто не дозволяв ОСОБА_10 керувати автомобілем «AUDI Q7». У ОСОБА_10 водійського посвідчення не було. Також, він не знав, чи був у ОСОБА_10 дозвіл на керування автомобілем «AUDI Q7», про це він у ОСОБА_10 також не запитував.

Зазначив, що якою саме дорогою вони рухались, не знає, але йому відомо, що від будинку ОСОБА_16 до місця мешкання ОСОБА_14 приблизно пару кілометрів. З якою швидкістю рухались, також не пам`ятає. В авто ОСОБА_10 прохав їм пристебнутися, але вони цього не зробили.

Прийшов до тями вже вдома, але як потрапив додому, не знає, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння, в легкій формі . Подій, що відбувалися в автомобілі, а також те, як він потрапив до лікарні, не пам`ятає.

Йому відомо, що ОСОБА_10 та ОСОБА_16 катались на автомобілі «AUDI Q7», але не знає, чи ОСОБА_10 керував цим автомобілем.

Показами свідка ОСОБА_28 , який у суді пояснив, що 20.04.2018 року він перебував в ресторані на дні народженні сестри ОСОБА_16 . ОСОБА_17 попрохав відвести його до ОСОБА_10 , щоб віддати йому ключі, оскільки той посварився з батьками і йому потрібно було десь переночувати. По дорозі вони зустріли ОСОБА_10 .

ОСОБА_16 через вікно автомобіля передав йому ключі від будинку, й вони поїхали назад до ресторану. Ключі від автомобіля ОСОБА_17 не передавав ОСОБА_10 . Через деякий час йому зателефонувала подруга ОСОБА_17 - ОСОБА_39 , яка була з ОСОБА_17 , та повідомила, що сталася дорожньо-транспортна пригода на автомобілі ОСОБА_17 . Також, сам ОСОБА_17 телефонував йому та казав, що ОСОБА_10 без дозволу взяв автомобіль батьків та потрапив у аварію. Коли вони поверталися додому з дня народження, то побачили цю аварію, на місці був ОСОБА_15 , поліцейські, також ОСОБА_16 . Обвинуваченого та потерпілу на місці він не бачив.

Вказав, що не бачив, щоб ОСОБА_10 керував автомобілем «AUDI Q7». Йому невідомо, чи надавали ОСОБА_10 дозвіл керувати автомобілем «AUDI Q7».

Показами свідка ОСОБА_16 , який у суді пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_10 він підтримує дружні стосунки та конфліктів не мав. Загиблу ОСОБА_14 знав. Не має підстав їх обмовляти.

20.04.2018 року він перебував в ресторані на дні народженні сестри. На святі він переписувався з ОСОБА_10 , він знав, що той гуляє з ОСОБА_15 та ОСОБА_20 . Через деякий час, десь о 22.00 год. йому зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що його вигнали з дому, й оскільки він п`яний, йому потрібно десь переночувати, тому попрохав привезти йому ключі від будинку. Тоді він попрохав свого товариша ОСОБА_28 відвести його додому, щоб він зміг передати ключі від свого будинку ОСОБА_10 , так як не був проти того, щоб ОСОБА_10 у нього переночував, але повідомив ОСОБА_10 , щоб той приходив сам. Під"їхав з ОСОБА_28 до ОСОБА_10 , передав ключі від свого будинку, щоб той переночував. При цьому сказати не може, чи перебував ОСОБА_10 в стані алкогольного сп"яніння.

Дозволу на керування автомобілем «AUDI Q7», який належить його матері, ОСОБА_10 не надавав.

Приблизно о 01.00 год. він зателефонував ОСОБА_10 , який йому повідомив, що розбив автомобіль «AUDI Q7». Приїхав на місце, про яке повідомив ОСОБА_10 , він свого авто не виявив, а тому направився до батьків обвинуваченого, яким розповів про ДТП та з батьком обвинуваченого вони направилися в напрямку його будинку, і по дорозі на вул.Бориса Кротова побачили розбитий автомобіль «AUDI Q7», а також на місці був ОСОБА_46 , який не міг нічого пояснити.

Вказав, що його мати не дозволяла обвинуваченому керувати належним їй автомобілем «AUDI Q7». Раніше ОСОБА_10 також не керував даним транспортним засобом.

Зазначив, що оскільки ОСОБА_10 раніше був у нього вдома, то знав, де знаходяться ключі від автомобіля «AUDI Q7».

Показами свідка ОСОБА_20 , який у суді пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_10 знайомий не менше п`яти років, підтримує дружні стосунки, загиблу ОСОБА_14 також знав, немає підстав їх обмовляти.

20.04.2018 року ввечері, приблизно о 17.00 год. він зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , щоб погуляти. В магазині вони попросили незнайомого хлопця придбати їм алкоголь, який погодився та за їх грошові кошти (його та ОСОБА_15 ), придбали вино 1-2 пляшки та направилися на територію школи. Розпивав алкоголь він та ОСОБА_46 , ОСОБА_10 алкоголь не вживав, так як йому потрібно було на тренування. Гадає, що він ( ОСОБА_20 ) перебував в середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Через деякий час до них приїхала ОСОБА_22 й вони продовжили пити вино. Приблизно о 21.00 год. вони всі разом провели ОСОБА_22 до зупинки трамваю, після чого і він поїхав додому. На наступний ранок, десь о 06.00 год. приїхали працівники поліції, з якими була ОСОБА_22 , та розповіли, що шукають ОСОБА_10 , котрий скоїв ДТП, в результаті чого постраждала ОСОБА_14 . Він телефонував на номер ОСОБА_10 , але той слухавку не взяв. Очевидцем даної дорожньо-транспортної пригоди він не був.

Показами свідка ОСОБА_22 , яка в суді пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_10 вона знає вже п`ять років. Загиблу ОСОБА_14 не знала.

В квітні 2018 року, точної дати не пам`ятає, вона домовилась ввечері зустрітися із ОСОБА_10 , й приїхав до школи №25, розташованої по вул.Бориса Кротова десь о 17.00 год., там вона побачила ОСОБА_10 , також був ОСОБА_46 та ОСОБА_54 . Біля хлопців вона бачила пляшку недопитого вина, але хлопці не були в стані алкогольного сп`яніння. Також, зазначила, що від ОСОБА_10 вона не чула запаху алкоголю, й він повідомляв їй, що не вживав алкоголь.

Десь о 22.00 год. ОСОБА_10 провів її на трамвайну зупинку й вона направилася додому. Вночі їй зателефонувала мати ОСОБА_10 , а також ОСОБА_17 , які розшукували ОСОБА_10 , а пізніше їй повідомили, що на вул.Бориса Кротова сталася аварія, але ОСОБА_10 ніде немає. Вона розбудила свого батька, й вони разом намагалися знайти ОСОБА_10 . Також, були на місці аварії. Там знаходився на той час ОСОБА_15 та ОСОБА_17 . Вона побачила розбитий автомобіль марки «AUDI» білого кольору в безпосередній близькості до огородження, розлите масло по дорожньому покриттю

Під ранок вони їздили за місцем мешкання ОСОБА_10 , але його не було. Як тільки вони розійшлися, їй на телефон надійшло повідомлення про те, що телефон ОСОБА_10 з`явився в мережі. Вона зателефонувала йому, той повідомив, що перебуває на подвір`ї її будинку. Вона повернулась додому, на лавці побачила ОСОБА_10 , у якого на голові була кров та скло. ОСОБА_10 розпитував про ОСОБА_14 , яка була з ним в авто, та постійно говорив, навіщо вона це зробила. Потім ОСОБА_10 забрала швидка допомога. Також, ОСОБА_10 розповідав їй, що вони гуляли вдома у ОСОБА_17 , його попрохали відвезти додому дівчину, щоб вона не йшла вночі. Як сказав ОСОБА_10 , він погодився відвести дівчину додому на чужому автомобілі, ключі від якого були вдома. ОСОБА_14 сіла на переднє пасажирське сидіння, слухала гучно музику, танцювала й зачепила його рукою і автомобіль врізався в огорожу.

Вказала, що автомобіль «AUDI Q7» належать родині ОСОБА_16 . ОСОБА_10 та ОСОБА_17 найкращі друзі. Цим авто керував ОСОБА_17 , міг і ОСОБА_10 , але батьки ОСОБА_17 не знали, що хлопці їздили на автомобілі «AUDI Q7».

Показами свідка ОСОБА_57 , який у суді пояснив, що він, як інспектор Управління патрульної поліції, 21.04.2018 року отримав виклик про дорожньо-транспортну пригоду. Прибув разом з інспектором ОСОБА_58 на місце події, виявив пошкоджений автомобіль марки «AUDI» білого кольору, поруч з автомобілем лежала дівчина без тями, біля якої був чоловік. Водія даного автомобіля на місці він не бачив. Також, в цей час під`їхала карета швидкої допомоги та оглядала потерпілу. На місці події був і молодий хлопець до 18-ти років, який плутався в показаннях та говорив, що не розуміє, як сюди потрапив та що відбувається. Пізніше приїхав хлопець, як він зрозумів син власників автомобіля, та сказав, що це його товариш взяв автомобіль.

Вказав, на місці він відібрав пояснення у охоронця та свідка - чоловіка, що був там. Також, у нього була увімкнена нагрудна відеокамера, яка фіксували події їх перебування на місці аварії.

Показами свідка ОСОБА_59 , який в суді пояснив, що точного часу та дати не пам`ятає, десь о 00.00 год. він повертався додому та рухався по вул.Бориса Кротова в напрямку вул.Дивизіонної в м.Дніпро. Десь за 300 метрів від себе почув звук удару, якому не придав значення та пішов далі. Звуку гальмування не чув.

Дійшовши до перехрестя побачив автомобіль марки «AUDI Q7» білого кольору, який в`їхав в паркан. Водійські двері автомобіля були відчинені, але водія не було. Зазначив, що з того часу, як він почув звук удару, до того часу, як він дійшов до місця аварії, пройшло хвилин 5-10.

Поруч з автомобілем він також побачив чоловіка, як він зрозумів охоронця з підприємства, де продавались будівельні матеріали, у якого він запитав, чи викликав той швидку допомогу, охоронець відповів, що викликав. Він також став телефонувати у швидку допомогу, але слухавку не взяли.

Побачив, що на передньому пасажирському сидінні автомобіля знаходилась дівчина без тями, і позаду молодий хлопець, також без тями. Дівчину він не чіпав, так як вона була сильно зажата, весь удар з правої сторони прийшовся на неї. Потім він відчинив задні двері, там був хлопець, який трохи прийшов до тями та сам вийшов з автомобіля. До них підійшов хлопець, з яким вони дістали разом дівчину з автомобіля та поклали на землю, після чого цей хлопець пішов. Цього хлопця, що допоміг дістати дівчину з автомобіля, він не запам`ятав, оскільки на місці була метушня, підходили люди, проїжджали машини, а тому зосередити увагу на цьому хлопцеві він не міг. Дочекавшись поліцію та швидку допомогу, він поїхав додому.

Показами свідка ОСОБА_60 , який у суді пояснив, що у нього, як у слідчого, перебувало два кримінальні провадження стосовно ОСОБА_10 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 та ч.2 ст.286 КК України.

Вказав, що швидкість автомобіля «AUDI Q7», обставини вчинених кримінальних правопорушень, те, що ОСОБА_10 втратив керування під час руху автомобіля, встановлено під час досудового розслідування на підставі сукупності всіх доказів, відеозапису з камер спостереження встановленого на підприємстві, на якому зафіксовано, що автомобіль «AUDI Q7» рухаючись по закругленій дорозі, не вписався в закруглення, поїхав прямо та скоїв наїзд на паркан.

Покази у обвинуваченого відбирались в присутності адвоката та законного представника. Під час допиту обвинуваченого, від законного представника та захисника не надходило зауважень щодо порушення прав обвинуваченого на захист. Заяв щодо тиску на неповнолітнього обвинуваченого не надходило, якщо б такі заяви були, то вони би залучались до матеріалів кримінального провадження, відбувалось б реагування та була надана відповідь .

За результатами звернень до слідчих суддів, після отримання відповідних ухвал, дані ухвали використовувались для проведення експертиз, результати яких залучені до матеріалів справи, з ними були ознайомлені учасники кримінального провадження.

До висновку про те, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння він дійшов із показів свідків та самого обвинуваченого, так як вони всі пояснювали, що перед ДТП вживали спиртні напої. Крім пояснень осіб, більше жодними документами це не підтверджено.

Показами експерта ОСОБА_62 , який у суді підтримав висновки проведеної судової автотехнічної експертизи та вказав, що дану експертизу ним проведено на підставі ухвали слідчого судді від 10.05.2018 року в рамках кримінального провадження №0000430.

Висновок про те, що водієм, в тому числі, порушено вимоги п.12.1 ПДР, здійснено на підставі вихідних даних, зазначених в ухвалі суду. Вказав, що водій під час руху постійно перебуває в контакті з елементами середовища руху, і йому необхідно обирати безпечну швидкість для того, щоб контролювати рух свого транспортного засобу, виконувати всі необхідні умови для того, щоб був у безпеці він, його пасажири та навколишнє середовище. Обвинувачений ОСОБА_10 порушив вимоги п.12.1 ПДР, внаслідок чого відбулось ДТП.

Показами законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , яка в суді пояснила, що обвинувачений ОСОБА_10 - її син.

Щодо обставин події пояснила, що у п`ятницю, десь о 06.00 год. вона прийшла додому з роботи, подзвонила ОСОБА_10 , який сказав, що збирався на тренування. Потім він зателефонував після 21.00 год. та повідомив, що буде ночувати у друга ОСОБА_17 , якого вона знала та дозволила, оскільки син не вперше ночував у ОСОБА_17 . Більше син їй не телефонував. Близько 01.00 год. в домофон подзвонив ОСОБА_17 сказав, що ОСОБА_10 потрапив у ДТП. Спочатку вона не повірила, так як син взагалі автомобілем не керує. Потім її чоловік з ОСОБА_17 направилися на місце ДТП, вона ж залишилась вдома. З місця події їй подзвонив чоловік та сказав, що дійсно сталося ДТП, але ОСОБА_10 на місці не було. Вона стала телефонувати ОСОБА_10 , але додзвонитися не могла, так як його телефон був відключений. Потім чоловік повернувся додому, вона зателефонувала ОСОБА_22 , й вони стали шукати ОСОБА_10 . Вона було вдома всю ніч до ранку, нікуди не виходила.

Десь о 05.00 год. ранку зателефонувала ОСОБА_22 та повідомила, що до неї додому прийшов ОСОБА_10 . Вона одразу зателефонувала до поліції та в швидку допомогу, сама направилася до лікарні. Там зустріла ОСОБА_10 з ОСОБА_22 , також приїхали працівники поліції та швидка медична допомога. ОСОБА_10 відвели до лікарні та стали обстежувати. Вона ж зателефонувала матері постраждалої дівчини та попросили в неї пробачення. Також, батькові ОСОБА_14 вона пропонувала допомогу, той відповів, що донька лікується за рахунок клініки.

Також вказала, що слідчий брав у неї дозвіл, щоб ОСОБА_10 здав аналізи на алкоголь, вона не заперечувала. Але, під час запитань слідчого до ОСОБА_10 , на всі питання її син відповідав, так. Слідчий запитував у ОСОБА_10 , чи випив той три пляшки, ОСОБА_10 відповів, що так, і тоді вона стала сперечатися зі слідчим, так як це неправда, син не вживає алкоголь. Він просто на все відповідав - так.

Деякий час поки ОСОБА_10 залишився в лікарні, вона ходила до реанімації, де лежала ОСОБА_14 , брала рецепт на ліки, які купувала, всі чеки віддавала потерпілому, копії залишала в себе. Також, на поховання дівчини, через вчительку, вона передавала батькам загиблої 10 000 грн., але розписки не має.

З приводу обставин ДТП син їй розповів, що дійсно був за кермом автомобіля, а ОСОБА_14 в авто танцювала, подробиць не розповідав.

Вказала, що водійське посвідчення до подій ДТП, син не мав. Чи проходив водійські курси та чи мав навички керування транспортними засобами, їй невідомо. Те, що ОСОБА_10 керував раніше автомобілем родини ОСОБА_16 , їй не було невідомо.

З заявленою сумою завданих матеріальних збитків в розмірі 100 000 грн. вона погоджується частково, так як за її розрахунками, що підтверджується чеками, залишилась невиплаченою сума лише 42 286 грн., так як 10 000 грн. на поховання вона передавала через вчительку, але розписки немає.

Стосовно моральної шкоди, ними відшкодовано спочатку 60 000 грн., потім ще 250 000 тис. грн. та 110 000 тис. грн. Визнає, що потерпілим завдано моральну шкоду, але заявлену суму в 1 500 000 грн. визнала частково, так як вважала цю суму занадто великою.

У відшкодування завданих збитків потерпілому приймає участь вся родина, а також син ОСОБА_10 , який неофіційно працює в охоронній фірмі.

Її син ОСОБА_10 просив вибачення у батьків ОСОБА_14 . Після аварії син дуже переживає, говорив їй, що краще б він був на місці ОСОБА_14, щиро кається у скоєному.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протоколом огляду від 06.06.2018 року з фототаблицею, згідно до якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 . Вход на територію даного домоволодіння здійснюється через металеву хвіртку та металеві ворота, що зачиняються механічно на сталеві крути ( том 1 а.с.5-8).

Висновком експерта №15/12.2/187 від 25.06.2018 року, відповідно до якого, середня ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу та умов у яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент скоєння кримінального правопорушення 21.04.2018 року , складає 1 011 627,18 грн. ( один мільйон одинадцять тисяч шістсот двадцять сім гривень 18 коп.).

Вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 21.04.2018 року, станом на момент дослідження, а саме на 25.06.2018 року, складає 928 396, 79 грн. ( дев`ятсот двадцять вісім тисяч триста дев`яносто шість гривень 79 коп.) ( том 1 а.с.29-50).

Копією протоколу огляду місця ДТП, що сталося 21.04.2018 року за участю автомобіля «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому виявлені механічні пошкодження (том 1 а.с.55-60), а також схемою та фототаблицею до вказаного протоколу ( том 1 а.с.61-65).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 21.04.2018 року з фототаблицею та план-схемою до нього, яким зафіксовані вид події - наїзд на огорожу, місце - вул.Бориса Кротова, в районі будинку №15а по вул.В`ячеслава Тютіна, вказані погодні умови - ясно, без опадів, елементи вулиці та дороги, вид та стан покриття - асфальтобетонне, сухе, не виявлено нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття, умови освітленості - темно, міське електричне освітлення, встановлено необмежену видимість з робочого місця водія, не виявлено об`єктів, що обмежує оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху праворуч, ліворуч. Також, оглянуто транспортний засіб - автомобіль «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому виявлені пошкодження, зазначено про справність гальмівної систем та рульового керування (том 2 а.с.14-24).

Медичною довідкою КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна» від 21.04.2018 року відносно потерпілої ОСОБА_14 , копією медичної картки стаціонарного хворого, копією посмертного епікризу, копією лікарського свідоцтва про смерть №960 та копією свідоцтва про смерть ( том 2 а.с.24,52-54, 65-66).

Протоколом огляду загиблої від 30.04.2022 року з фототаблицею ( том 2 а.с.56-58).

Даними судово-медичної експертизи №960/210-Е від 05.06.2018 року та актом судово-медичного дослідження №960 від 05.06.2018 року, відповідно до висновку яких, при дослідженні у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми (синці на підборідді ліворуч у проекції тіла нижньої щелепи, у лівій параорбітальній ділянці на верхній та нижній повіках лівого ока, крововилив у товщі м`яких тканин обличчя ліворуч від рівня лівої параорбітальної з переходом на ліву виличну та верхньощелепну ділянки та далі на підборіддя ліворуч, уламковий перелом передньої стінки гайморової пазухи ліворуч, крововилив у товщі м`яких покривних тканин голови у проекції лівої скроневої ділянки з розповсюдженням незначно у товщу лівого скроневого м`яза та верхню повіку лівого ока з утворенням сидерофагів від поодиноких до нечисленних та нечисленних брилок гемосидерину, крововиливи під твердою мозковою оболонкою у проекції базальних відділів лобних, скроневих часток праворуч та ліворуч з ознаками продуктивної тканинної реакції та з утворенням численних сидерофагів та нечисленних брилок гемосидерину, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою лобної, лівої скроневої, тім`яних та потиличних часток, а також обох півкуль мозочка, забій речовини головного мозку обох лобних та лівої скроневої часток, крововиливи у речовину головного мозку з вираженою лейкоцитарною реакцією та з перифокальною реакцією гліальних елементів та з утворенням численних сидерофагів по периферії крововиливів, а також з руйнуванням цілісності речовини мозку); синці: на передній поверхні правої гомілки в середній третині ( на його тлі ділянка осадження), на передній поверхні правого колінного суглоба, на передній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглоба, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на передньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, на передній поверхні лівого передпліччя у верхній та середній третині (2), на передній поверхні лівого передпліччя у проекції нижньої третини з переходом на променево-зап`ястовий суглоб та зовнішню поверхню лівої кисті, на передній поверхні лівого плеча (2), на долонній поверхні правої кисті у проекції п`ястка; переломи 2,3 ребер праворуч по передньо-пахвовій лінії без розривів пристінкової плеври; перелом проксимальної голівки проксимальної фаланги 5 пальця кисті; крововиливи у м`яких тканинах нижніх кінцівок: на передній поверхні правого колінного суглоба, на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки, на передній поверхні правої гомілки, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на передній поверхні лівого передпліччя; ознаки струсу тіла: крововиливи під плевру легень з розповсюдженням у товщу легеневої тканини у ділянці коренів, перелом проксимальної фаланги 5 пальця правої кисті; паренхіматозна дистрофія міокарда, набряк строми міокарда та підепікардіальної жирової клітковини; вогнищева гнійної бронхопневмонія, внутрішньоальвеолярний та інтерстиційний набряк легень; паренхіматозна дистрофія печінки; глибока ступінь паренхіматозної дистрофії нирки з явищами некронефрозу.

Всі виявлені при дослідженні тілесні ушкодження виникли прижиттєво, задовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), можливо за умови, яка вказана у направленні, тобто, при дорожньо-транспортній події, при контактуванні з виступаючими частинами салону автомобіля. Всі тілесні ушкодження виявлені на тілі потерпілої виникли у короткий проміжок часу один за одним, та у зв`язку з механізмом їх виникнення, розділенню не підлягають і у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Згідно даних медичної картки №2809 у стаціонарного хворого КЗ «ДОДКЛ» ДОР «… ІНФОРМАЦІЯ_2 в 18-00 зафіксована зупинка серцевої діяльності. Комплекс реанімаційних заходів неефективний. О 18.30 зафіксована біологічна смерть…».

Смерть ОСОБА_14 настала від внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась переломом передньої стінки гайморової пазухи, ліворуч, крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, забоєм речовини головного мозку та ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи та даними додаткових методів дослідження.

За життя потерпіла хворіла на вогнищеву гнійну бронхопневмонію.

Згідно медичної картки стаціонарного хворого мається токсикологічний аналіз на вміст алкоголю №3761, 3762 кров 0%, сеча 0,38%.

При судово-імунологічному дослідженні крові встановлена група 0 ізогемаглютинінами анти -А і анти -В за ізосерологічною системою АВ0.

Тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ( том 2 а.с.73-78, 79-85).

Протоколом огляду від 03.05.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто автомобіль «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який має механічні пошкодження після дорожньо-транспортної пригоди 21.04.2018 року. В процесі огляду виявлено, що в автомобілі спрацювала подушка безпеки з керма автомобіля, на якій виявлено плями речовини бурого кольору. Виявлено спрацьовану подушку безпеки напроти переднього пасажирського сидіння з приладної панелі. На розбитому лобовому склі ( і сторони салону автомобіля) виявлено зажате розбитим склом волосся напроти місця водія та напроти місця пасажира. Вказані виявлені речі були вилучені ( том 2 а.с.86-90).

Висновком експерта №615 від 25.05.2018 року, згідно до якого, кров ОСОБА_10 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти -А за ізосерологічною системою АВ0 (том 2 а.с.100-101).

Даними висновку експерта №636 від 06.06.2018 року, згідно до якого, кров ОСОБА_10 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти -А за ізосерологічною системою АВ0, також виявлено супутній антиген Н.

Згідно акту судов-медичного дослідження, у ОСОБА_14 встановлена група крові 0 з ізогемаглютинінами анти -А і анти -В за ізосерологічною системою АВ0.

На подушці безпеки навпроти переднього місця пасажира встановлена наявність крові людини. На подушці безпеки з керма водія автомобіля наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні в слідах крові на подушці безпеки навпроти переднього місця пасажира виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти -А і анти -В.

Оскільки антиген -В, який характерний для крові ОСОБА_10 в слідах крові на подушці безпеки навпроти переднього місця пасажира не виявлений, даний про присутність його крові у вказаних слідах не отримано.

Враховуючи результати серологічного дослідження слідів крові та подушці безпеки навпроти переднього місця пасажира та групову властивість крові ОСОБА_14 , не виключена можливість походження крові у зазначених об`єктах від неї, оскільки виявлений антиген Н властивий її груповій характеристиці крові ( том 2 а.с.109-111).

Висновком експерта №616 від 12.06.2018 року, відповідно до якого, об`єкти, які були вилучені з лобового скла напроти пасажирського сидіння автомобіля є волоссям людини. Вилучене волосся відносяться до довгого волосся голови. Характер більшості кореневих кінців волосся, яке було вилучено з лобового скла напроти пасажирського сидіння автомобіля, вказує на те, що дані пошкодження виникло внаслідок взаємодії з тупим предметом. При серологічному дослідженні волосся з лобового скла напроти пасажирського сидіння автомобіля та зразків волосся з голови загиблої ОСОБА_14 виявлений антиген Н, що не виключає можливості приналежності цього волосся до особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Враховуючи сукупність результатів серологічного та морфологічного дослідження волосся, яке було вилучено з лобового скла напроти пасажирського сидіння автомобіля і зразків волосся з голови загиблої ОСОБА_14 , не можна виключити походження цього волосся від загиблої ОСОБА_14 (том 2 а.с. 118-121).

Даними висновку експерта №635 від 12.06.2018 року, згідно з яким, об`єкти, які були вилучені з лобового скла напроти водійського сидіння автомобіля є волоссям людини, яке відноситься до довгого волосся голови. Характер більшості кореневих кінців волосся, яке було вилучено з лобового скла напроти водійського сидіння автомобіля вказує на те, що дані пошкодження виникли внаслідок взаємодії з тупим предметом. При серологічному дослідженні волосся з лобового скла напроти водійського сидіння автомобіля та зразків волосся з голови ОСОБА_10 виявлений антиген В, що не виключає можливості приналежності цього волосся до особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А.

Враховуючи сукупність результатів серологічного та морфологічного дослідження волосся, яке було вилучено з лобового скла напроти водійського сидіння автомобіля і зразків волосся з голови ОСОБА_10 , не можна виключити походження цього волосся від ОСОБА_10 ( том 2 а.с.129-132).

Даними судово-автотехнічної експертизи №5/10.2/379 від 12.05.2018 року, згідно висновку якого, робоча гальмова система автомобіля «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 на момент проведення дослідження перебуває у стані часткової відмови. Рульове керування на автомобіля «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 перебуває у непрацездатному стані.

Робоча гальмова система автомобіля «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 на момент проведення дослідження перебуває у стані часткової відмови із-за непрацездатності контуру переднє ліве колесо - заднє праве колесо. Непрацездатність даного контуру виникла через порушення з`єднання гальмових патрубків до блоку АБС, яке виникло під час зовнішнього навантаження, тобто під час ДТП.

Рульове керування автомобіля «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 перебуває у непрацездатному стані, у зв`язку з деформацією рульового керма та валу рульової колонки, в результаті чого, кінематичний зв`язок рульове кермо-керовані колеса - відсутній. Дані деформації виникли під час зовнішнього навантаження, тобто під час ДТП ( том 2 а.с.183-186).

Висновком експерта №5/10ю1/378 від 12.06.2018 року, відповідно до якого, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху.

Дії водія автомобіля «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 при заданому механізмові події, не відповідали вимогам п.12.1 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 визначалась виконанням ним вимог п.12.1 ПДР, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх ( том 2 а.с.195-196).

Протоколом огляду від 13.06.2018 року, відповідно до якого переглянуто відеозапис, який містить обставини дорожньо-транспортної пригоди 21.04.2018 року, який також відтворено під час судового засідання 15.01.2021 року ( том 2 а.с.206-207).

Протоколом огляду від 20.06.2018 року, згідно до якого переглянуті відеозаписи з камер нагрудних відео-реєстраторів співробітників УПП в Дніпропетровській області на якому зафіксовані обставини, що відбувалися після дорожньо-транспортної пригоди по прибуттю на місце поліцейських, що також відтворені під час судового засідання 15.01.2021 року ( том 2 а.с.298-299).

Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_10 , оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_10 провину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.289 КК України визнав частково, за ч.2 ст.286 КК України - не визнав.

Пояснив, що з потерпілим ОСОБА_6 до 21.04.2018 року лише знав як батька ОСОБА_14 . Загибла ОСОБА_14 була його однокласницею, між ними були дружні відносини, конфліктів не мали.

20.04.2018 року десь о 12.00 год., коли він ще був у школі, йому зателефонував ОСОБА_15 та запропонував погуляти ввечері. Після школи він пішов додому, де взяв рюкзак з формою, так як повинен був йти на тренування о 18.30 год. Також, на наступний день у нього було змагання з рукопашного бою. Перебуваючи вдома, він також переписувався з ОСОБА_17 , вони домовлялись разом поїхати на змагання. Десь о 15.45 год., ближче до 16.00 год., йому зателефонував ОСОБА_46 , вони домовились вийти зустрітися. Він зібрав рюкзак та десь о 16.00 год. зустрівся з ОСОБА_15 біля його будинку. Вони гуляли до 18.00 год., після чого зателефонував тренер, який відмінив тренування. В результаті, на тренування він не пішов. Рюкзак у нього залишився при собі, і він продовжив гуляти з друзями, а саме з ОСОБА_15 , ОСОБА_20 .

Десь о 18.30 год. до них приїхала його дівчина ОСОБА_22 , з якою вони гуляли десь до 20.30 год. - 21.00 год., після чого вони втрьох провели її на трамвайну зупинку, та залишились втрьох. Коли вони йшли вниз від зупинки, біля школи №25 зустріли його однокласників, в тому числі ОСОБА_14 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 . Він поспілкувався з однокласниками, після чого розійшлися. Десь через годину він зустрів ОСОБА_69 , яка повідомила, що ОСОБА_14 пішла додому. Він зателефонував ОСОБА_14 , та сказала, що гуляє сама, й зараз піде додому, відпроситься у батьків, та прийде до них. ОСОБА_14 знала, де вони гуляють, і приблизно о 21.30 год. прийшла до них. В цей час вони знаходились біля будинку АДРЕСА_3 . Крім нього, був ОСОБА_20 , ОСОБА_46 та ще чийсь друг.

Десь о 22.15 год. йому подзвонила мати, він їй повідомив, що не пішов на тренування та ще буде гуляти. Також, в цей час переписувався з ОСОБА_17 та вирішували, як завтра поїхати на змагання. Він домовився переночувати у ОСОБА_16 вдома, щоб вранці разом поїхати на змагання. Але оскільки ОСОБА_17 був на дні народження у сестри, то повідомив, що по приїзду додому, він йому напише. Тому він продовжив гуляти, спілкуватися з друзями. Ближче до 23.00 год. йому зателефонувала мати та сказала йти додому. Він їй сказав, що буде ночувати у ОСОБА_17 , так як речі для тренування у нього були з собою. Оскільки він раніше ночував у ОСОБА_17 , мати йому і в цей раз дозволила, й вони продовжили гуляти по вул.Бориса Кротова . Десь о 22.00 год. ОСОБА_20 пішов додому.

Ближче до 00.00 год. йому написав ОСОБА_17 та повідомив, що буде відвозити друга ОСОБА_10 та завезе йому ключі від свого будинку, щоб він на вулиці не гуляв, а почекав його вдома.

Далі вони всі разом підійшли до котельні, розташованій по вул.Бориса Кротова . На автомобілі під`їхав ОСОБА_28 з ОСОБА_16 , який бачив, що з ним ОСОБА_14 та ОСОБА_46 . ОСОБА_17 відчинив вікно автомобіля та передав йому ключі від свого будинку, сказав, що буде через півгодини. Він йому повідомив, щоб той набрав його телефоном, коли буде направлятися додому. Вони ще продовжили гуляти з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_14 не хотіла йти додому.

Згодом ОСОБА_17 написав йому, що він ще на дні народженні. Тоді він( ОСОБА_10 ) відповів, що піде до нього додому, так як більше не хотів чекати на вулиці. Він, а також ОСОБА_46 та ОСОБА_14 , разом направилися в напрямку с.Царське, думали розійтися біля супермаркету, так як друзі не збиралися з ним йти до будинку ОСОБА_17 , і їх туди ніхто не кликав. Але потім передумали і всі разом пішли в напрямку с.Царське, так як ОСОБА_15 та ОСОБА_14 запропонували його провести. Він збирався донести рюкзак додому до ОСОБА_17 та залишити в будинку, але ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зайшли з ним до будинку. Через три хвилини ОСОБА_15 чи ОСОБА_14 подзвонив хтось із батьків, і їм терміново потрібно було йти додому.

Приблизно о 00.35 год., точного часу не пам`ятає, він взяв ключі від автомобіля «AUDI Q7», які лежали в будинку на столі в передпокої, і збирався підвезти друзів до автозаправної станції, що розташована десь на відстані 800 м від будинку. Він знав, де лежать ключі від автомобіля, оскільки раніше був вдома у ОСОБА_17 і їздив з ним на даному авто. Дозволу взяти ключі від автомобіля, йому власник не надавав. ОСОБА_15 та ОСОБА_14 не знали, що він взяв автомобіль без дозволу. Але тоді не думав, що таким чином він незаконно заволодіє чужим транспортним засобом, так як до цього з ОСОБА_17 він їздив на цьому автомобілі. Також, він знав особливості даного транспортного засобу, йому було відомо, як заводити двигун цього автомобіля.

ОСОБА_46 чи ОСОБА_14 стали панікувати, ОСОБА_14 говорила, що посварилася з батьками. Взяв ключі від автомобіля, вони разом вийшли з будинку. ОСОБА_14 сіла на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_15 відчинив ворота, він виїхав з двору, а потім ОСОБА_15 зачинив ворота та сів на заднє пасажирське сидіння за ОСОБА_14 . Яким чином ОСОБА_15 відкривав та зачиняв ворота, йому невідомо. ОСОБА_14 увімкнула гучно музику та стала танцювати в салоні на передньому пасажирському сидінні.

Він казав ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пристебнутися, але вони цього не зробили. Сам же він пристебнув свій пасок безпеки позаду себе, так як проїхати треба було лише 800 метрів. Через те, що ремені були не пристебнуті, на приборах автомобіля з цього приводу була помилка та звуковий сигнал.

На автомобілі вони рухались по вулиці в напрямку автозаправної станції, дорога була частково освітлена, дорожнє покриття, на його думку, було мокре, але точно не пам`ятає, фари на автомобілі були увімкнені. Швидкість руху складала десь 80-90 км/год., що було видно на спідометрі. В цьому районі він часто їздив та знав про це закруглення на дорозі. А тому, при наближені до повороту вліво, в метрах 50-ти до повороту та закруглення, він знизив швидкість приблизно до 60 км/год. Повертаючи вже наліво по закругленню, в цей момент ОСОБА_14 схопила його за праву руку, через що він смикнув кермо вправо, і втратив контроль над керуванням транспортним засобом. Одразу не зрозумів, що сталося, але став гальмувати, побачив перед собою паркан, в який здійснив наїзд.

Після ДТП, він втратив свідомість, а потім вийшов з автомобіля, та що далі відбувалось, не пам`ятає. Але пам`ятає, що з охоронцем він виламав двері, вони разом дістали ОСОБА_14 та поклали її. Після цього, він відійшов на якусь відстань, не розуміючи, що він тут робить та що сталося, став телефонувати ОСОБА_17 , розповів йому про те, що сталося. В цей час побачив, що охоронець став викликати швидку, і вже витягнув ОСОБА_15 з автомобіля. Потім побачив, що на місце приїхала поліція та швидка, а він пішов та блукав десь, не розуміючи того, що сталося. Пам`ятає, що ходив десь по селищу Мирне, потім десь о 05.00 год. доїхав до 12-го кварталу на маршрутному таксі , приїхав до будинку своєї дівчини ОСОБА_22 . Потім приїхала ОСОБА_22 з поліцією та швидкою допомогою, і його забрали до лікарні. Тоді він біль взагалі не відчував, не розумів, що відбувається. Тільки через день він став розуміти що сталося, але не зовсім все пам`ятав.

Не може пояснити, чому після ДТП стрілка на спідометрі автомобіля зафіксувала швидкість 140 км/год, а не 60 км/год.

В день ДТП чи напередодні препарати, які знижують реакцію та алкоголь не вживав. Його друзі вживали спиртне. ОСОБА_14, коли з ними гуляла, також вживала спиртні напої.

Вказав, що спеціалізовано він не навчався керуванню транспортними засобами, лише їздив зі знайомими та ОСОБА_17 за кермом. Також знайомий тата пояснював йому, як керувати транспортними засобами, але кваліфіковано керуванню його не навчали. Водійського посвідчення не має, Правил дорожнього руху не знає, документу щодо проходження курсів керування, не мав.

Провину у скоєнні кримінального правопорушення за ст.286 КК України не визнав, не згоден з тим, що порушив вимоги Правил дорожнього руху, так як не міг уникнути дорожньо-транспортної пригоди, тому що втратив контроль керування, в результаті того, що ОСОБА_14 смикнула його за праву руку, при цьому навичок керування він не мав. Сів за кермо, щоб підвезти друзів, бо була паніка через те, що комусь потрібно було додому. Потім збирався повернути автомобіль на місце.

Провину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.289 КК України визнав. Дозволу на керування автомобілем «AUDI Q7», від власника авто він не отримував.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 стосовно заявленої матеріальної шкоди визнав частково, оскільки його мати сплачувала частину коштів потерпілим.

Цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди визнав.

В скоєному щиросердно покаявся. Покинув місце ДТП, так як не розумів, що сталося.

Вищевказані ствердження обвинуваченого ОСОБА_10 щодо невизнання провини за ч.2 ст. 286 КК України та часткового визнання провини за ч.3 ст. 289 КК України, колегія суддів не приймає, так як дане спростовується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення і не викликають у суда сумнівів щодо їх достовірності.

Так, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_10 незаконно заволодів транспортним засобом марки «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є потерпіла ОСОБА_8 , чим завдав потерпілій великої матеріальної шкоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою провину у скоєнні даного злочину визнав частково, не заперечував обставин його скоєння, але зазначав, що на момент скоєння даного кримінального правопорушення, він не розумів, що незаконно заволодіває транспортним засобом, так як до вказаних обставин з ОСОБА_17 їздив на даному автомобілі, а 21 квітня 2018 року мав лише на меті підвезти своїх друзів та повернути автомобіль на місце.

Вказані доводи обвинуваченого колегією суддів не приймаються, враховуючи наступне.

Так, згідно чинного законодавства, під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти умисне з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом у власника транспортного засобу чи користувача (володільця) всупереч їх волі.

Вилучення транспортного засобу полягає в сукупності двох дій: встановлення контролю над транспортирним засобом; переміщення його в просторі з місця первинного його знаходження у будь-який спосіб.

Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, із застосуванням насильства або погроз.

Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

Об`єктивна сторона злочину за ст.289 КК України передбачає незаконне заволодіння транспортним засобом. Це означає, що винна особа, всупереч або поза волею власника, користувача (володільця), протиправно вилучає транспортний засіб, не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права.

Отже, заволодіння транспортним засобом має бути саме незаконним, а керування ним має здійснюватися проти волі власника або користувача (володільця).

Суб`єктивна сторона цього злочину полягає у прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає його вчинити.

Незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинятися з будь-якою метою або мотивом.

Як зазначала у суді потерпіла ОСОБА_8 , дозволу на керування своїм транспортним засобом «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_1 , вона обвинуваченому ОСОБА_10 не надавала.

Вказане підтвердив в суді і сам обвинувачений ОСОБА_10 .

Покази потерпілої не викликають у суда будь-яких сумнівів у їх достовірності, оскільки судом не встановлені будь-які підстави у потерпілої обмовляти обвинуваченого.

Дані покази потерпілої повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_16 , котрий підтвердив, що вночі 20.04.2018 року, на прохання ОСОБА_10 , він передав останньому лише ключі від свого будинку, щоб обвинувачений там переночував, при цьому дозволу на керування автомобілем марки «AUDI Q7», який належить його матері ОСОБА_8 , він та його мати обвинуваченому не надавали.

Також, допитаний свідок ОСОБА_15 зазначав, що саме ОСОБА_10 був за кермом автомобіля марки «AUDI Q7», який був припаркований у дворі будинку знайомого ОСОБА_16 . В його присутності, ОСОБА_10 дозвіл на керування вказаним транспортним засобом власниками не надавався.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не розумів, що незаконно заволодіває транспортним засобом з підстав того, що раніше їздив на даному авто з ОСОБА_16 , не є обставиною, яка свідчить про відсутність у обвинуваченого умислу на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, оскільки він був протиправно вилучений у власника - потерпілої ОСОБА_8 всупереч її волі.

Крім того, з урахуванням вищевикладених встановлених обставин, суд приходить до висновку, що твердження обвинуваченого про нерозуміння останнім, що своїми діями він незаконно заволодіває авто ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки, незважаючи на неповнолітній вік, у нього було достатньо життєвого досвіду та набутих навичок поведінки в суспільстві для розуміння протиправності своїх дій.

Саме поведінка обвинуваченого ОСОБА_10 свідчить про спрямованість його умислу на заволодіння транспортним засобом, так як ОСОБА_10 , не отримавши дозволу на користування автомобілем від ОСОБА_8 , як власника, використав його для особистих цілей.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 , всупереч волі потерпілої ОСОБА_8 , не маючи на автомобіль ані дійсного, ані передбачуваного права, саме умисно в незаконний спосіб, заволодів транспортним засобом «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_8 , чим завдав останній великої матеріальної шкоди.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_10 керуючи автомобілем марки " AUDI Q7", державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимогип.п. 1.3, 1.5, 2.1. а), б), ґ), 2.3(б), 12.1, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, що призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 .

Дані обставини об`єктивно підтверджуються висновком автотехнічної експертизи №5/10.1/378 від 12.06.2018 року, яким встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «AUDI Q7» ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 ПДР, для чого у ОСОБА_10 не було будь-яких перешкод технічного характеру, що і знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної події ДТП.

Висновки даних експертиз підтвердив опитаний в суді експерт ОСОБА_62 й стверджував, що невиконання ОСОБА_10 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди.

У суда немає сумнівів у достовірності даного висновку автотехнічної експертизи, яка проведена з дотриманням встановленого процесуального порядку в експертній установі, особою, що володіє спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ним питань, для їх виконання експерту був наданий необхідний і достатній матеріал.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що уникнути ДТП він не міг, так як в момент здійснення повороту ОСОБА_14 , котра перебувала на передньому пасажирському сидінні, схопила його за праву руку, в результаті чого він повернув кермо вправо та втратив контроль над керуванням транспортним засобом, колегія суддів вважає надуманими і розцінює дану позицію обвинуваченого як спосіб пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне.

Так, згідно до положень п.1.3 ПДР «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків» (п.1.5 ПДР України); для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі(п. 2.3 ПДР України).

Також, пунктом 2.1 ПДР України, а саме підпунктами а), б) ґ) визначено - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Всупереч вказаним вимогам Правил дорожнього руху, ОСОБА_10 , будучи неповнолітнім, не маючи посвідчення водія, а також професійних навичок в керуванні транспортними засобами, сів за кермо автомобіля «AUDI Q7» та керував ним, маючи двох пасажирів - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Разом з цим, будучи особою, яка керує транспортним засобом, ОСОБА_10 в процесі керування автомобілем зобов'язанийдодержуватися встановленого швидкісного режиму в межах населеного пункту та не перевищувати дозволену швидкість, тобто виконувати вимоги п. п.12.4, 12.9 б) ПДР України.

При цьому, оскільки у відповідності до вимог п.12.1 ПДР України, водій постійно перебуває в контакті з елементами руху, які в процесі руху постійно змінюються, тим самим змушуючи водія постійно приймати рішення щодо вибору безпечної швидкості руху в конкретних умовах і саме водій обирає безпечну швидкість руху транспортного засобу.

Також, під час руху водієві необхідно враховувати дорожню обстановку, інтенсивність руху транспортних засобів і пішоходів, ширину та стан проїзної частини дороги, рельєф місцевості, видимість дороги, насамперед у напрямку руху, атмосферні умови і технічні особливості транспортного засобу, перевезеного вантажу, зручності пасажирів і інші умови.

Проте, як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_10 керуючи автомобілем марки «AUDI Q7», не обрав безпечну швидкість для руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, маючи в салоні двох пасажирів ( ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ), при здійсненні маневру повороту вліво, не впорався з керуванням, в результаті чого керований ним автомобіль виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на цегляну огорожу.

Колегія суддів вважає, що можливість зберегти контроль над керованістю автомобілем для обвинуваченого ОСОБА_10 визначалась обранням ним безпечної швидкості руху для здійснення маневру повороту, чого не було зроблено обвинуваченим, внаслідок чого останній втратив контроль над керуванням транспортного засобу та скоїв наїзд на цегляну огорожу.

При цьому, до посилань ОСОБА_10 про те, що причиною втрати ним контролю над керуванням транспортним засобом стало те, що потерпіла схопила його за руку в момент повороту, колегія суддів відноситься критично, так як дані ствердження жодним чином не звільняють ОСОБА_10 як особу, яка керувала транспортним засобом, додержуватися усіх вимог Правил дорожнього руху, не наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, пасажирів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ,а отже не виключають факту порушення ОСОБА_10 встановлених вимог Правил дорожнього руху.

Крім цього, дані доводи ОСОБА_10 , нічим, окрім його стверджень, не підтверджуються, та спростовуються показами свідка ОСОБА_15 , який про дані обставини не повідомляв ід час допиту в суді.

Те, що рух ОСОБА_10 на автомобілі здійснювався з перевищенням дозволеної швидкості руху, підтверджується фототаблицею до огляду транспортного засобу (том 2 а.с.14-19), відповідно до якої, стрілка спідометра автомобіля «AUDI Q7» на момент ДТП зупинилася та зафіксована на спідометрі на позначці 140 км/год.

Також, колегія суддів вважає, що встановлені під час огляду місця події ( том 2 а.с.14-19) дорожні умови, асфальтобетонне сухе покриття, відсутність нерівностей на дорожньому полотні, погода без опадів, наявність міського освітлення проїзної частини, дозволяли ОСОБА_10 виконати всі необхідні дії по керуванню автомобілем " AUDI Q7" в межах проїзної частини та виконати маневр повороту.

Судом встановлено, що причинно-наслідковий зв`язок між порушенням водієм ОСОБА_10 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України та наслідками у вигляді настання смерті пасажира ОСОБА_14 знаходить своє об`єктивне підтвердження в узгоджених між собою письмових доказах по кримінальному провадженню.

Так, з відтвореного відеозапису з дорожньо-транспортною пригодою (том 2 а.с.206) вбачається, що автомобіль «AUDI Q7» здійснив наїзд на перешкоду з достатньою силою удару, що вказує на велику швидкість автомобіля під час виконання маневру повороту.

Висновками проведеної експертизи (том 2 а.с.183-186) на момент проведення дослідження технічного стану автомобіля, встановлено, що робоча гальмівна система автомобіля «AUDI Q7» перебуває у стані часткової відмови із-за непрацездатності контуру переднє ліве колесо- заднє праве колесо, що виникла через порушення з`єднання гальмових патрубків до блоку АБС, яке виникло під час зовнішнього навантаження, тобто під час ДТП.

Рульове керування автомобіля «AUDI Q7» перебуває у непрацездатному стані, внаслідок деформації рульового керма та валу рульової колонки, в результаті чого кінематичний зв`язок рульове кермо- керовані колеса - відсутній і дані деформації виникли під час зовнішнього навантаження, тобто під час ДТП.

А отже, заявлена обвинуваченим швидкість руху при здійсненні повороту 60 км/год є неспроможною та спростовується не лише встановленими фактичними обставини дорожньо-транспортної пригоди, а й технічним станом самого автомобіля після даної дорожньої пригоди.

Доводи ОСОБА_10 , про те, що він приймав заходи до гальмування, також не приймаються, так як згідно проведеного огляду місця ДТП ( том 2 а.с.14-19) та схеми (том 2 а.с.20), слідів гальмування виявлено не було.

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України доведена повністю, оскільки він проявив самовпевненість та легковажність, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на цегляну огорожу, чим порушив п.п.1.3, 1.5, 2.1 а), б) ґ), 2.3 б), 12.1, 12.4, 12.9 б), внаслідок чого пасажир ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження, від яких невдовзі померла.

Суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_10 за ч.3 ст. 289 КК України та ч.2 ст. 286 КК України обставину, що обтяжує покарання -вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, оскільки під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини перебування обвинуваченого ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння даних злочинів за ч.3 ст. 289 КК України та ч.2 ст. 286 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне виключити з обсягу висунутого ОСОБА_10 обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України порушення ним вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, що можуть підтвердити вказану обставину та спростувати покази обвинуваченого та свідків в цій частині.

Так, під час судового розгляду обвинувачений категорично заперечував вживання алкогольних напоїв, наполягав, що під час подій 21 квітня 2018 року щодо заволодіння та керування транспортним засобом був тверезий.

Покази обвинуваченого підтвердили допитані в суді свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , які вказали, що ОСОБА_10 не вживав алкогольних напоїв.

Дані покази свідків узгоджуються з наданою стороною захисту копією хіміко-токсилогічного аналізу на вміст алкоголю №3759,3760 від 21.04.2018 року, відповідно до якої, в крові та сечі ОСОБА_10 алкоголю не виявлено.

Допитаний у суді в якості свідка слідчий ОСОБА_60 зазначав, що вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння підтверджувалось лише поясненнями допитаних свідків, іншими документами це не підтверджено, огляд на стан сп`яніння у визначеннй законом спосіб ними не здійснювався.

Посилання прокурора на те, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 змінили свої покази в суді в цій частині і надали свідчення на користь обвинуваченого внаслідок почуття хибного співчуття, судом не приймаються.

Так, свідок ОСОБА_15 пояснив свої покази на досудовому розслідуванні, в частині вживання обвинуваченим алкоголю, своїм панічним станом після ДТП, наявними у нього тілесними ушкодженнями в області голови внаслідок ДТП на момент допиту слідчим, лікуванням та неповнолітнім віком. Свідок ОСОБА_22 вказала, що під час допиту у слідчого перебувала в шоковому стані та паніці, а тому не вносила зауважень в протокол допиту у слідчого. Свідок ОСОБА_20 щодо своїх показів на досудовому розслідуванні вказував, що був неповнолітнім, вперше допитувався слідчим, протокол не читав, просто підписав, як сказав слідчий, та пішов.

Допитаний судом свідок ОСОБА_16 вказав, що йому подзвонив обвинувачений ОСОБА_10 , попросився переночувати в нього дома, оскільки він п"яний і попросив ключи. Потім, коли він передавав ОСОБА_10 ключи, повідомити чи перебував ОСОБА_10 в стані алкогольного сп"яніння, сказати категорично не зміг.

При цьому, під час допиту свідка ОСОБА_28 , який був поруч з ОСОБА_16 , коли передавались ключи обвинуваченому, свідок ОСОБА_28 в суді не заявляв щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_10 в стані сп"яніння.

Також всі ці свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 та ОСОБА_28 не є спеціалістами в області хіміко-токсилогічного аналізу на встановлення стану сп"яніння. Свідчень щодо наявності будь- яких ознак алкогольного сп"яніння не повідомляли.

Виходячи з вищевикладеного, а також, оскільки у відповідності до ст. 95 КПК України, думка або висновок особи, яка дає показання, можуть визнаватися судом доказом, лише якщо такий висновок або думка грунтується на спеціальних знаннях у розумінні ст. 101 КПК України, а відтак суд не не може вважати достатнім доказом перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`янння під час вчинення злочинів покази вищезазначених свідків на досудовому розслідуванні.

Будь-які інші докази про те, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення інкримінованих злочинів, в матеріалах справи відсутні і стороною обвинувачення не надані.

Крім того, у відповідності до п.п. 1.8 , 2.12 , 2.13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі скоєння ДТП, внаслідок якої є особи, що загинули, або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, кров та за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторним дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, а відтак доводи прокурора щодо порушення порядку проходження обвинуваченим медичного огляду судом не приймаються.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконим шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів перебування обвинуваченого ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння та судом не здобуто таких доказів в ході судового розгляду, колегія суддів вважає необхідним виключити з об`єму обвинувачення ОСОБА_10 факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час

вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та порушення ним п.2.9 (а) ПДР України та обставину, що обтяжує покарання- вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання прокурора про недопустимість як доказу хіміко-токсилогічного аналізу ОСОБА_10 на вміст алкоголю №3759,3760 від 21.04.2018 року судом не приймається, оскільки цей аналіз зроблений у відповідній установі та спеціалістом, відкритий всім учасникам кримінального провадження у відповідності до ст. 290 КПК України та належним чином долучений до матеріалів кримінального провадження.

Даний доказ сторони захисту будь-яким іншим доказом не спростований.

При цьому, виходячи зі змісту ст.ст. 7, 22 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже, право сторони захисту на подання до суду зібраних у спосіб передбачений процесуальним законом доказів не обмежено законодавством стадією досудового розслідування, а тому доводи прокурора в цій частині судом не приймаються.

Разом з цим, суд не вважає доказом невинуватості обвинуваченого висновок інженерно-технічної експертизи №10.1/43 від 18.10.2021 року, наданий під час судового розгляду стороною захисту, оскільки він отриманий в порушення ст.332 КПК України, без ухвали суду на проведення експертизи, а тому у відповідності до ст. ст. 85,86 КПК України є неналежним та недопустимим.

Крім того, слід звернути увагу, що даний висновок містить обставини події та вихідні дані, які були повідомлені обвинуваченим у вигідній для нього формі після закінчення досудового розслідування та ознайомлення з його результатами.

Так, під час допиту експерт ОСОБА_62 повідомляв, що в даному випадку ОСОБА_10 допустив порушення вимог п.12.1 ПДР, який стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки водій постійно перебуває у контакті з елементами середовища руху, а тому йому необхідно обирати безпечну швидкість для того, щоб контролювати рух свого транспортного засобу, виконувати всі необхідні умови для того, щоб був у безпеці він, його пасажири та навколишнє середовище.

Експерт зазначав, що даний висновок здійснений на підставі вихідних даних, зазначених в ухвалі суду, де вказано, що водій керував автомобілем зі швидкістю 140 км/год.

При цьому, достовірно знаючи наведене, обвинувачений ОСОБА_10 надав експерту інші обставини події, а саме про те, що в процесі керування транспортним засобом втрутилась пасажир ОСОБА_14 , і швидкість руху автомобіля в цей момент складала 60 км/год.

Таким чином, наданий стороною захисту висновок інженерно-технічної експертизи №10.1/43 від 18.10.2021 року містить не лише інші обставини механізму ДТП, а й зовсім інші вихідні дані, що були надані обвинуваченим у вигідному для нього світлі.

При цьому, про обставини втручання пасажиром ОСОБА_14 в процес керування транспортним засобом, ОСОБА_10 не повідомляв в ході досудового розслідування.

Дана версія події ДТП описана обвинуваченим адвокату, на підставі якої було проведено інженерно-технічну експертизу №10.1/43 від 18.10.2021 року, а також під час розгляду справи у суді.

Однак, дані обставини механізму ДТП, нічим, окрім як усних стверджень обвинуваченого, не підтверджені, а тому судом не приймаються.

Також, слід зазначити, що наданий стороною захисту висновокінженерно-технічної експертизи №10.1/43 від 18.10.2021 року, не спростовує обставин, які встановлені проведеним в ході досудового розслідування дослідженням №5/10.1/378 від 12.06.2018 року стосовно порушення ОСОБА_10 п.12.1 ПДР, що стало наслідком даної ДТП.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає обвинуваченого ОСОБА_10 винним у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, а його умисні дії, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_8 , а також в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 , вірно кваліфіковані за ч.3 ст.289 КК України (в редакції Закону №2903-IV від 22.09.2005 року із змінами, внесеними згідно із Законом №270-VI від 15.04.2008 року) та ч.2 ст.286 КК України відповідно.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_10 повинні бути кваліфіковані як незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілій, тобто в редакції Закону №2903-IV від 22.09.2005р. із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-IV від 15.04.2008р., з наступних підстав.

На час розгляду даного кримінального провадження, у зв"язку зі змінами, частина 3 ст.289 КК України викладена в іншій редакції, і нині кримінальна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою або поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

При цьому, нова редакція статті передбачає більш суворіше покарання, а саме: позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

На час вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, санкція ч.3 ст.289 КК України передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи викладене, оскільки Закон №2903-IV від 22.09.2005р. із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-IV від 15.04.2008р. пом`якшує кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, та відповідно має зворотну дію у часі, суд призначає покарання ОСОБА_10 в межах санкції ч.3 ст. 289 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість скоєних ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, вчиненим з необережності, та особливо тяжким, пов`язаним з незаконним заволодінням транспортного засобу, обставини їх скоєння, а також особу обвинуваченого, котрий на момент скоєння вказаних кримінальних правопорушень був неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання, навчання, а також з місць відвідувань позашкільних занять, характеризується виключно позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд відносить добровільне повне відшкодування збитків потерпілій ОСОБА_8 та часткове відшкодування завданих збитків потерпілому ОСОБА_6 , а також вчинення ним кримінальних правопорушень в неповнолітньому віці.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому, крім обставин, передбачених ст.ст.65-67 КК України, колегія суддів враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості обвинуваченого ОСОБА_10 .

Також, колегією суддів враховано висновок органу пробації, яким встановлена низька ймовірність вчинення ОСОБА_10 повторного правопорушення.

Разом з цим, призначаючи покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України, колегією суддів встановлені підстави для застосування при призначенні вказаного покарання ст.69 КК України.

Так, відповідно до вимог статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 цього Кодексу.

У частині 1 ст. 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 на момент скоєння кримінального правопорушення за ч.3 ст.289 КК України був неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виключно позитивно характеризується та згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного вчинення кримінального правопорушення розцінюється як низький.

Крім того, колегією суддів враховано каяття ОСОБА_10 в скоєному, добровільне повне відшкодування збитків за ч.2 ст. 289 КК України, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мала, у зв`язку з повним відшкодуванням завданої шкоди та вважала можливим призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

При цьому, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за ч.3 ст.289 КК України, колегією суддів не встановлено.

Вищевказані обставини у своїй сукупності є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, беручи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст.289 КК України із застосуванням ст. 69 КК, нижче нижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

При призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України, колегією суддів враховано, що неповнолітній ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом в населеному пункті, грубо порушив вимоги п.12.1 ПДР України, що призвело до смерті потерпілої ОСОБА_14 , чим проявив байдуже ставлення до життя, здоров`я та безпеки людини, що згідно з Конституцією України є найвищими соціальними цінностями.

Враховуючи вищенаведені обставини, зважаючи на тяжкість скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, наявність пом`якшуючих обставин - вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віціім, з урахуванням особи обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням вимог ст.102 КК України.

При цьому, при призначенні покарання обвинуваченому, з урахуванням характеру вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, а також їх наслідків, колегія суддів не вбачає підстав для застосування вимог ст.ст.75-76, 104 КК України.

Також, судом встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Зі змісту ч.3 ст. 55 КК України вбачається, що при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

При цьому, визначене законодавством у ч.2 ст. 286 КК України додаткове покарання, справедливо обмежує на певний строк можливість особи, обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину щодо безпеки руху та експлуатації транспорту, реалізувати в майбутньому, після відбуття основного покарання, право керування транспортним засобом.

Тому та обставина, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочин за ч.2 ст. 286 КК України, не маючи права на керування транспортними засобами, не є перешкодою для застосування до нього обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення правна на керування транспортними засобами, оскільки після відбуття основного покарання останній може мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Дане покарання буде законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як вбачається зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Потерпілий ОСОБА_14 подав цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн., а також просив стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 1 500 000 млн. грн.

Суму матеріальної шкоди в 100 000 грн. потерпілий ОСОБА_6 обґрунтував вартістю придбаних ліків на лікування доньки.

Розмір моральної шкоди потерпілий обґрунтовує тим, що в результаті винних дій обвинуваченого він втратив доньку, що спричинило та продовжує спричиняти сильні душевні страждання та переживання.

У відповідності до положень ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа ( у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі ї батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їх вини.

Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повнолітня стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Так, на момент скоєння кримінальних правопорушень, ОСОБА_10 був неповнолітнім, знаходився на повному утриманні матері ОСОБА_10 , яка є його законним представником у даному кримінальному провадженні.

А тому, з урахуванням вимог ст.1179 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про стягнення матеріальної шкоди з цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_10 , у разі відсутності у останнього майна або заробітку, достатнього для відшкодування, стягнути дану шкоду з матері обвинуваченого ОСОБА_10 .

У позові потерпілий зазначає про стягнення 100 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Проте, такий розмір школи не підтверджений документально, відповідно до наданих потерпілим копій чеків та квитанцій, сума понесених матеріальних витрат складає 67 422, 06 грн.

В той же час, згідно наданих законним представником обвинуваченого ОСОБА_10 копій квитанцій, потерпілому вже відшкодовано 14 835 грн. 41 коп.

Таким чином, враховуючи добровільно відшкодовану матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 14 835 грн. 41 коп., на користь ОСОБА_6 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 52 586 гривні 65 копійок, які складаються із прямих збитків, які були понесені потерпілим, що підтверджено, як наданими фіскальними чеками так і грошовими рахунками.

В той же час, доводи законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_10 щодо врахування до суми відшкодованого матеріального збитку 10 000 тис. грн., які вона передала потерпілим через вчительку на поховання, колегією суддів не приймаються, так як належного документального підтвердження отримання потерпілою стороною даних коштів, законним представником не надано.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 , колегією суддів враховано характер та обсяг душевних страждань потерпілого з приводу раптової втрати доньки, котра загинула від отриманих в результаті ДТП травм, що спричиняє довгострокову і непоправну душевну біль і тугу від такої втрати, негативно вплинуло на моральний стан потерпілого, порушило його життєві зв`язки та змусило докладати додаткові зусилля для нормалізації свого життя.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що в ході розгляду справи законним представником - матір`ю обвинуваченого ОСОБА_10 , а також обвинуваченим ОСОБА_10 , у добровільному порядку потерпілому ОСОБА_6 відшкодовано моральну шкоду на суму 420 000 тис.грн., про що маються відповідні розписки в матеріалах кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, обставин вчинення кримінального правопорушення з боку ОСОБА_10 та наслідків, які виникли в результаті допущення з боку останнього порушень Правил безпеки дорожнього руху та характеру отриманих ушкоджень потерпілою ОСОБА_14 , що спричинили смерть останньої, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з законного представника обвинуваченого - його матері ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_6 становить 1 080 000 грн., з урахуванням його часткового відшкодування обвинуваченим в ході судового розгляду, в сумі 420 000 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта при проведенні експертиз по справі, суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на ОСОБА_10 , а у разі відсутності самостійного заробітку або доходу з законного представника ОСОБА_10 .

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.04.2018 року на автомобіль «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати, автомобіль повернути власнику ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.128, 368 - 371, 373-376, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_10 покарання:

-за ч.3 ст.289 КК України ( в редакції Закону №2903-IV від 22.09.2005 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-IV від 15.04.2008) із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна;

-за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

З урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України та ст.102 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, без конфіскації майна .

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_10 у вигляді цілодобового домашнього арешту - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ - автомобіль «AUDI Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_8 ( том 2 а.с.28-29), скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.04.2018 року.

Речовий доказ - лазерний компакт-диск з відеозаписом ( том 2 а.с.206, 298)- зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази - волосся, фрагменти спрацьованих подушок безпеки, зразки крові, зразки волосся ( том 2 а.с.293-295) - знищити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , а у разі відсутності у нього майна або заробітку, з законного представника - матері ОСОБА_10 , на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 52 586 гривні 65 копійок.

Стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1 080 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 , у разі відсутності самостійного заробітку або доходу з законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 вартість проведених експертиз №15/12.2/187 від 25.06.2018 року в сумі 3432,00 грн., №5/10.2/379 від 12.05.2018 року в сумі 1144, 00 грн., №5/10.1/378 від 12.06.2018 року в сумі 1144, 00 грн. (том 1 а.с.28, том 2 а.с.182, 194).

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3