Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000002 за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 30 липня 2021 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Острог Рівненської області, громадянина України, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 30 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) на три роки шість місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки на покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Судом частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 та ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на її користь 150 000 грн. компенсації моральної шкоди та 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

Також судом задоволено цивільний позов ОСОБА_11 та постановлено стягнути з ОСОБА_7 на її користь 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_12 та стягнуто з ОСОБА_7 на його користь 93662,62 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. компенсації моральної шкоди.

Судом стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 11288 грн.

Вироком скасовано арешт, накладений на майно у даному кримінальному провадженні, а також вирішено питання стосовно речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за те, що він 02 січня 2019 року близько 09 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , між с.Михайлівка та с.Шлях Острозького району Рівненської області, рухаючись ділянкою автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, на 189 км + 700 м, на якій наявна лінія горизонтальної розмітки «1.5», яка поділяє смуги протилежних напрямків, із встановленим дорожнім знаком №1.13 з табличками №7.12 та 7.2.1 із значенням «5 км», не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу для руху, де здійснив зіткнення передньою лівою частиною свого автомобіля із лівою передньою частиною автомобіля «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався на зустріч, під керуванням ОСОБА_10 із пасажирами ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ОРЕL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді - закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, травматичного розриву сухожилку розгинаючого 4-го пальця лівої кисті, забою обох кистей, підшкірної гематоми в області лоба зліва, синців верхніх та нижніх повіках обох очей, припухлості лівого променевого-зап`ястного суглобу. Комплекс тілесних ушкоджень у вигляді розриву сухожилку розгинаючого 4-го пальця лівої кисті, забою обох кистей та припухлості м`яких тканин лівого променево-зап`ястного суглобу відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я, а також симптомокомплекс у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми в області лоба зліва та синців на верхніх та нижніх повіках обох очей відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, які виникли від дії тупих предметів (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), якими могли бути частини салону транспортного засобу (автомобіля) при ДТП.

Водій автомобіля «RENАULТ МEGANЕ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, розриву сечового міхура, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а також симтомокомплекс ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Пасажир автомобіля «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , яка в момент зіткнення транспортних засобів перебувала на передньому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому в/з лівого передпліччя зі зміщенням, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Водій автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді - закритого багатоуламкового внутрішньо суглобового перелому дистального метаепіфозу лівої стегнової кістки із зміщенням, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

У прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, перебуває грубе порушення ОСОБА_7 вимог п.12.1 та п.12.6 ґ) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_15 просить суд вказаний вирок змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК - три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу. Також просить відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 до ОСОБА_7 .

На обґрунтування цих вимог зазначив, що у промові в судових дебатах прокурор просила суд призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки та звільнити від відбування покарання з випробуванням. Вказав, що таку позицію підтримали і потерпілі. Однак місцевий суд призначив його підзахисному більш суворе покарання, ніж було запропоноване прокурором.

Вказав, що ОСОБА_7 визнав свою вину, вибачився перед потерпілими та визнав позовні вимоги. Внаслідок цієї ДТП обвинувачений також отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до встановлення йому другої групи інвалідності, у зв`язку з чим він не мав змоги сплатити відшкодування потерпілим в повному обсязі, адже сам потребував коштів на лікування.

Крім того, захисник зазначив про те, що вартість завданого збитку власнику автомобіля «Renault Meganе» внаслідок ДТП 02.01.2019, була визначена особою, який не являється судовим експертом і не внесений до Єдиного реєстру судових експертів України. При цьому, ним не встановлена ліквідаційна (залишкова) вартість даного автомобіля, а тому вважає, що цей звіт не відповідає дійсності. Також зазначив, що клопотання сторони захисту щодо встановлення залишкової вартості даного автомобіля місцевим судом було відхилене.

У ході апеляційного розгляду захисник-адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 змінили вимоги стосовно цивільного позову, оскільки просили залишити оскаржуваний вирок без змін.

Представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

В обґрунтування цих вимог зазначив, що місцевий суд не надав належної правової оцінки ступеню тяжкості та характеру суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких. Вважає, що обвинувачений визнав свою вину лише формально, не розкаявся у вчиненому і не надав жодної допомоги на лікування та не намагався жодним чином загладити наслідки злочину.

Апелянт вказав на те, що місцевий суд не врахував думку потерпілих, які просили суворо покарати обвинуваченого.

Представник потерпілої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати вказаний вирок в частині призначеного покарання, обравши ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК п'ять років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На обґрунтування цих вимог апелянт зазначив, що призначене ОСОБА_7 покарання є м`яким, адже після вчиненої ДТП він не визнав свою вину у вчиненому та переклав відповідальність на свою співмешканку ОСОБА_13 , яка, дізнавшись про тяжкість отриманих потерпілими травм, відмовилась від своїх показань та зазначила, що за кермом автомобіля був саме обвинувачений ОСОБА_7 .

Також вказала, що обвинувачений не сприяв розкриттю злочину, не розкаявся у вчиненому, не відшкодував завдану потерпілим шкоду та не вибачився перед ними, не визнавав пред`явлені до нього цивільні позови, тобто відсутні обставини, які пом`якшують покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , як просили залишити вирок без змін, доводи представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_16 та представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_6 на підтримання своїх апеляційних скарг та про безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, прокурора ОСОБА_4 , яка підтримала апеляційні вимоги представників потерпілих та заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно приписів ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Щодо обраного виду та міри покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає, що воно ґрунтується на вимогах закону про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційній повноваження суду визначаються також Європейським судом з прав людини який у своїх рішеннях (зокрема у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

При цьому, згідно зі статтею 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, реалізуючи свої дискреційній повноваження, суд для вибору такого покарання повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням з покладенням певних обов'язків на строк два роки, врахував суспільну небезпеку вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого.

Зокрема, судом було взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке, у відповідності до вимог ст.12 КК, відноситься до категорії тяжких і відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Також враховано відсутність даних щодо його негативної характеристики за місцем проживання, як і те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою, якій безстроково встановлено другу групу інвалідності, а також здійснює догляд за своєю матір`ю - ОСОБА_17 , яка, згідно висновку ЛКК №123/837 від 28.07.2021, не здатна до самообслуговування та потребує тривалого стороннього догляду.

Водвочас суд врахував досудову доповідь Острозького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, згідно якої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 є низьким, він становить низький ризик небезпеки для суспільства, а тому його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Викладені обставини дали суду першої інстанції підстави для висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання, оскільки його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах контролю за його поведінкою з боку відповідних державних органів.

При цьому, колегія суддів враховує, що після зазначеної ДТП обвинувачений ОСОБА_7 перебував на лікуванні у зв`язку з отриманими ушкодженнями, а тому не мав змоги відшкодовувати потерпілим завдану шкоду. Проте, на даний час обвинуваченим частково сплачено потерпілим завдану цим злочином шкоду та під час апеляційного розгляду він зобов`язувався і в подальшому сплачувати потерпілим вказані суми.

Також колегія суддів не вбачає істотних порушень при визначенні місцевим судом розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_12 внаслідок зазначеної ДТП.

Зокрема, як вбачається з матеріалів провадження, цивільним позивачем ОСОБА_12 до позову на підтвердження своїх позовних вимог було долучено Звіт №37/19 «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження у ДТП, по стану на дату ДТП 02.01.2019», згідно з яким суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_18 було визначено, що матеріальний збиток складає 193 662,62 грн., а відновлювальна вартість ремонту зазначеного транспортного засобу становить 201 515,82 грн.

Вказаний доказ колегія суддів вважає належним, допустимим, достовірним та достатнім, у розумінні вимог Цивільного процесуального кодексу України, для встановлення наявності обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме наявності та розміру шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому також взято до уваги, що під час дебатів у суді першої інстанції обвинувачений (цивільний відповідач) визнав пред`явлені йому цивільні позов, в тому числі й цивільний позов ОСОБА_12 .

Порушень вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 30 липня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3