КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги.
Одночасно покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; _____________________________________________________________________________________

Справа № 757/25242/22-к Слідчий суддя ОСОБА_10
Апеляційне провадження № 11-сс/824/3901/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1
утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими особами, у тому числі, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначено строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000608 від 09.03.2022, а саме до 18.11.2022 включно.
Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000608 від 09.03.2022.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказував на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.
Органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник звертав увагу на те, що у випадку визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, а тому, посилання слідчого на тяжкість покарання як на підставу переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду є надуманими.
Як убачається з доданого до клопотання слідчого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про кримінальне правопорушення внесено до реєстру понад пів року тому, за цей час жодних дій, які б могли свідчити про будь-яку ймовірність або намір ОСОБА_6 ухилятися від слідства чи суду не вчинено.
Обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_6 , було проведено 13.03.2022, під час якого знайдена та вилучена вогнепальна зброя, бойові припаси, вибухові речовини, у придбанні та зберіганні якої підозрюється останній у вказаному провадженні. Однак, ОСОБА_6 не почав переховуватися від органів досудового розслідування, а 17.03.2022 уклав договір про надання правової допомоги із захисником для захисту своїх прав та інтересів, що також, на думку апелянта, спростовує твердження про наміри підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, відповідно до якого чоловікам віком від 18 до 60 років виїзд за територію України наразі неможливий. ОСОБА_6 належить саме до вказаної вікової категорії.
Також у підозрюваного відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Апелянт зазначав, що ОСОБА_6 обіймає посаду командира групи четвертого відділу другого управління Центру спеціальних операцій «А» Служби безпеки України, у зв`язку з чим не має права та можливості залишати межі Київського гарнізону без офіційного дозволу керівництва. Від посадових обов`язків ОСОБА_6 не відсторонювався та продовжує постійно працювати за місцем свого постійного працевлаштування у державному органі.
При цьому, у вказаній службі ОСОБА_6 працює з 2010 року та за увесь цей період не порушував вказаних вимог службової, трудової та виконавської дисципліни.
На виклики слідчого ОСОБА_6 з`являвся кожного разу, у тому числі під час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 у день його складання без жодних зволікань, а також підозрюваний прибув на розгляд клопотання про застосування до нього запобіжного заходу, що свідчить про старанність та добросовісність виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Твердження органу досудового розслідування про можливість підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, не підтверджено жодними доказами та є виключно припущеннями.
Апелянт вказував на те, що знайдені під час обшуку зброя, бойові припаси та вибухові пристрої вилучені органом досудового розслідування та відносно них вже проведені експертизи, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого. ОСОБА_6 не має доступу до вказаних речей та документів та не може їх знищити.
Також не підтверджено жодними доказами посилання слідчого на можливість незаконного впливу на заявника, свідків у вказаному кримінальному провадженні, у тому числі через свої зв`язки у правоохоронних органах, з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань.
Зокрема, у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відсутній заявник, оскільки, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, воно розпочате внаслідок самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення.
Крім того, слідчим допитано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 . Однак, показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стосуються лише кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та не мають відношення до ОСОБА_6 , а показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_13 не підтверджують факт вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, а підтверджують лише факти проживання ОСОБА_6 у вказаному будинку, проведення обшуку та вилучення зброї, а також факт перебування останнього та ОСОБА_22 на момент проведення обшуку у фактичних шлюбних відносинах, що не заперечує сам підозрюваний.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 є понятими, залученими для проведення обшуку, де вилучалися речові докази, а тому останні можуть підтвердити лише додержання процедури проведення обшуку, однак, обшук будинку фіксувався за допомогою відеозапису, у зв`язку із чим вплив ОСОБА_6 на понятих не має сенсу.
Необґрунтованими та безпідставними, на думку захисника, є твердження органу досудового розслідування про можливість спонукання ОСОБА_6 співробітників Центру спеціальних операцій ОСОБА_23 Служби безпеки України до знищення чи спотворення інформації, яка міститься в документах та речах, що перебувають у їх володінні, оскільки він перебуває на посаді командира групи.
Зокрема, до службових обов`язків ОСОБА_6 не належить робота з питань документообігу, матеріальних цінностей без окремого дозволу, доручення керівництва. Він може призначатися керівником тактичних груп та на постійній основі підлеглих не має, тобто керівником у розумінні виконання адміністративно-господарських функцій не є.
Крім того, враховуючи специфіку Центру спеціальних операцій «А» та Служби безпеки України, яка передбачає надання спеціальних допусків, дозволів тощо, виключеним та неможливим є самовільний доступ ОСОБА_6 до інформації, яка міститься в документах та речах, що перебувають у володінні вказаного підрозділу, їх знищення чи спотворення.
При цьому, як вбачається із протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 29.08.2022, слідчим вилучено у Центру спеціальних операцій ОСОБА_23 та Служби безпеки України необхідні йому документи.
Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано лише тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, без зазначення, у який саме спосіб ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Апелянт також зазначав, що органом досудового розслідування не доведено неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.
Зокрема, повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено одночасно із клопотанням про застосування запобіжного заходу, тобто 19.09.2022, а тому твердження слідчого про те, що ніхто не звертався до сторони обвинувачення із заявами про взяття підозрюваного на поруки знаходяться поза межами кримінального процесу.
ОСОБА_6 не допитано в якості підозрюваного, не встановлено його ставлення до інкримінованого йому правопорушення, правову позицію сторони захисту, наявність поручителів, можливості внесення застави, а також стороною обвинувачення до клопотання не додано жодних документів, які б прямо або опосередковано свідчили про його недоброчесність або негативні характеристики підозрюваного. Службова характеристика на підполковника ОСОБА_6 є позитивною.
Також, захисник наголошував на тому, що розмір застави у сумі 10 000 000 грн., який просив застосувати слідчий є завідомо непомірним для ОСОБА_6 , оскільки заробітна плата останнього складає приблизно 100 000 грн. на місяць. При цьому, слідчим не надано доказів на підтвердження майнового стану останнього та не зазначено перелік майна, який перебуває у його власності.
Посилання слідчого на те, що ОСОБА_22 є керівником та засновником певних юридичних осіб, жодною мірою не може підтверджувати матеріальний стан підозрюваного, враховуючи від`їзд ОСОБА_22 у зв`язку військовою агресією російської федерації за кордон, а також те, що станом на день подання апеляційної скарги вона перебуває із ОСОБА_6 лише у дружніх стосунках.
Твердження сторони обвинувачення про те, що в ході досудового розслідування перевіряється причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, де згідно повідомлення заявника, йому спричинена шкода у розмірі 1 800 000,00 доларів США, жодним чином не пов`язана із оголошеною ОСОБА_6 підозрою та не може братися до уваги при визначенні розміру застави.
ОСОБА_6 є бойовим офіцером, який неодноразово мав відрядження до зони проведення АТО/ООС, позитивно характеризується за місцем служби, має нагороди та відзнаки.
Крім того, у 2014 році ОСОБА_6 став засновником та обраний Президентом Всеукраїнської громадської організації «Федерація Функціонального Багатоборства України», займається громадською діяльністю у сфері спорту, а також є засновником та обраний керівником Громадської організації «Всеукраїнська асоціація ветеранів антитерористичної операції та операції об`єднаних сил», до кримінальної, адміністративної, у тому числі за корупційні правопорушення, дисциплінарної та будь-яких видів відповідальності за порушення вимог законодавства він не притягувався.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000608 від 09.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України.
Згідно долучених до клопотання матеріалів, 19.09.2022 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у зберіганні,придбанні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 263 КК України.
20.09.2022 старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором другого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням заставив розмірі 10 000 000 гривень та покладенням на підозрюваного, в разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, із покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 18.11.2022 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Врахувавши тяжкість та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти встановленим в ході судового розгляду ризикам.
З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, та не убачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, про яке порушено питання в апеляційній скарзі, оскільки, на переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде недостатнім стримуючим засобом, та не здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини злочину.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.
При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, прибував за першим викликом органу досудового розслідування, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Та обставина, що підозрюваний належить до категорії осіб, виїзд яких за кордон не можливий на час дії воєнного стану, та доводи захисника про відсутність у підозрюваного паспорту для виїзду за кордон, не свідчать про неможливість ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування та суду на території України.
Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Посилання апелянта на те, що знайдені під час обшуку зброя, бойові припаси та вибухові пристрої вилучені органом досудового розслідування та відносно них вже проведені експертизи, що на думку захисника, унеможливлює існування ризику знищення підозрюваним речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не спростовує правильність висновків слідчого судді про існування вказаного ризику, з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 на даний час не завершено, а відтак органом досудового розслідування можуть здійснюватися дії, передбачені ст. 93 КПК України, спрямовані на продовження збирання доказів.
Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження відсутності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, відповідно до яких ОСОБА_6 є бойовим офіцером, позитивно характеризується за місцем служби, має нагороди та відзнаки, є президентом Всеукраїнської громадської організації «Федерація Функціонального Багатоборства України», займається громадською діяльністю у сфері спорту, а також є засновником та обраний керівником Громадської організації «Всеукраїнська асоціація ветеранів антитерористичної операції та операції об`єднаних сил», раніше не судимий, не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею під час розгляду клопотання було враховано усі наведені дані про особу підозрюваного та ступінь вірогідності вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які в сукупності стали підставою для висновку слідчого судді про недоведеність слідчим необхідності застосування щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, у виді цілодобового домашнього арешту.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що розмір застави у сумі 10 000 000 грн., який просив застосувати слідчий у клопотанні, є завідомо непомірним для ОСОБА_6 з огляду на його майновий стан, є необгрунтованими, оскільки слідчим суддею не приймалось рішення щодо визначення підозрюваному розміру застави, натомість застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Доводи захисника про необгрунтованість посилань сторони обвинувачення на те, що в ході досудового розслідування перевіряється причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки, як убачається зі змісту ухвали, слідчим суддею зазначені відомості не були покладені в основу та обгрунтування прийнятого рішення.
Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 372 КПК України, та містить у собі відомості, передбачені ст. 196 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги з доповненнями захисника в інтересах підозрюваного.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3