ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/570/22 Номер провадження 11-кп/814/1334/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000306 від 09.08.2022 за апеляційною скаргою скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 28.10.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, не працює, не депутата, раніше судимого:

1)27.07.2009р. Машівським районним судом Полтавської області за ст.ст.185 ч. 3, 69 КК України до штрафу в розмірі 510 грн;

2)06.07.2010р. Машівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч. 3, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;

3)14.08.2012р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

4)09.10.2012р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. 70 ч. 4 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі. Звільнений 09.07.2014р. умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 13 днів;

5)06.10.2015р. Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2, 70, 71, 72 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.08.2016р., по відбуттю строку відбування покарання;

6)23.03.2017р. Машівським районним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 75 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

7)09.10.2017р. Новосанжарським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4, 75 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

8)03.10.2018р. Новосанжарським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4, 71 ч.1 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 15.12.2021 р. умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 26 днів;

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.185, ст.71 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком суду 09.08.2022 року близько 10 год 00 хв ОСОБА_8 , перебуваючи біля гаражу, що належить ОСОБА_9 та розташований в АДРЕСА_3, помітив, що поблизу нікого немає у зв`язку з чим вирішив вчинити крадіжку з вищевказаного гаражу. Далі, шляхом відчинення дверей проник до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , де, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, повторно, викрав: 30 листів 8-хвильового б/в шиферу, вартістю 2 750,10 грн; 25 б/в холодно - катаних сталевих листів розміром 1x2 м товщиною 2 мм, вартістю 25 737, 50 грн; 5 сухих дощок породи «Сосна», дві з яких довжиною 600 см, товщиною 4 см, шириною 40 см, інші три довжиною 300 см, товщиною 4 см, шириною 40 см загальним об`ємом 0,16 м3 вартістю 466 грн.

В подальшому, ОСОБА_8 викрадені ним речі переніс до приміщення свого гаражу за адресою в АДРЕСА_2 таким чином, розпорядившись викраденим в повному обсязі на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 28 953,60 грн..

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 засудити за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України призначити остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Зазначає, що суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, оскільки місце вчинення злочину не перебуває у районі вогневого ураження, тимчасової окупації та проходу військ тощо. Крім того вважає неправильною кваліфікацію дій ОСОБА_8 щодо проникнення у сховище, адже гараж потерпілого був занедбаний, а двері гаража були зірвані з петель та тримались на гвіздках.

Заслухавши сторони кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується наявними у ньому доказами.

Доводи захисника щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_8 саме за ч. 4 ст. 185 КК України, з посиланням на те, що злочин був вчинений на території, на якій не відбуваються бойові дії, а тому, на йогу думку, відсутня така кваліфікуюча ознака як в умовах воєнного стану, є помилковими.

Так, судом першої інстанції дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана із проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженими Законом України від 15 березня 2022 року № 2 119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 2212-ІХ) із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Отже, згідно зазначеного Указу, воєнний стан введено на всій території України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-IX від 03 березня 2022 року посилено відповідальність за деякі кримінальні правопорушення,в тому числі передбачені ст.185 КК України,вчинені в умовах воєнного стану.

Відповідно до таких змін крадіжка,учинена в умовах воєнного або надзвичайного стану,є особливо кваліфікуючим складом злочину. Тобто, вчинення крадіжки в умовах воєнного стану одразу кваліфікується за ч.4 ст.185КК України як вчинення таємного викрадення чужого майна(крадіжка),в умовах воєнного стану,за що передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8років.

При цьому, кваліфікація за ч. 4 ст. 185 КК України не передбачає такого тлумачення та кваліфікуючої ознаки як вчинення крадіжки саме в районах вогневого ураження, тимчасової окупації або проходу військ, чи щодо майна осіб, які тимчасово залишили житло без контролю для укриття в безпечному місці, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, крадіжку ОСОБА_8 вчинено 09.08.2022, тобто, під час дії, в умовах воєнного стану.

Щодо апеляційних вимог захисника про недоведеність кваліфікуючої ознаки - проникнення в інше приміщення, колегія зазначає наступне.

Як вбачається із наявних у матеріалах кримінального провадження протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього (а.с.73-80), місцем злочину є гараж потерпілого ОСОБА_9 , я якому вхідні двері знаходяться у дверному проємі, тобто на своєму місці. Крім того, під час слідчого експерименту ОСОБА_8 пояснив, що на момент вчення крадіжки двері гаражу були на місці та тримались на цвяхах (а.с. 81-83). Таким чином, хоча вхідні двері до гаражу хоча і були в неналежному технічному стані, проте знаходились там де і мають бути, що свідчить про те, що законний користувач цього приміщення вжив заходів, щоб відділити приміщення від навколишнього середовища, з метою визначити його як публічно недоступне місце.

Таким чином, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 саме за ч. 4 ст. 185 КК України, а підстави для кваліфікації його дій за іншою частиною статті 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону та врахував особу винного, який не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, раніше судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належать до категорії тяжких злочинів проти власності, характеризуються прямим умислом.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд врахував активне сприяння розкриттю злочину, вказавши на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання із застосуванням ст. 71 КК України, за сукупністю вироків виключно у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Машівського районного суду Полтавської області від 28.10.2022 відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4