ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/55/23 Справа № 180/1505/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополі Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 січня 2023 року включно, й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 50160 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Разом з цим, слідчий суддя взяв до уваги особу підозрюваного, який не працює, законних джерел доходу не має, не одружений, утриманців не має, й дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, при цьому, вважав за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись з вказаним рішення, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Апелянт вказує, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, які б вказували на існування ризиків у цьому кримінальному провадженні. Разом з цим, звертає увагу на те, що під час досудового розслідування підозрюваний не вчиняв ніяких протиправних дій, які б могли вказувати на те, що перебуваючи на свободі він буде переховуватись від правоохоронних органів та суду. До того ж, захисник наголошує, що усі речові докази вже були зібрані органами досудового розслідування, тому ризики того, що підозрюваний може знищити, або сховати ці докази, незаконно впливати на свідків, або іншим чином перешкоджати цьому провадженню відсутні. При цьому, сторона захисту посилається на те, що обраний слідчим суддею винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовується лише тяжкістю покарання, що є порушенням норм КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також, апелянт зазначає, що судом не було належним чином обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме такого, як домашній арешт. Окрім того, слідчим суддею не було належним чином враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, та стан здоров`я, а також те, що він неофіційно працевлаштований, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків. З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, ухвала підлягає скасуванню, а до підозрюваного застосований більш м`якій запобіжний захід, не пов`язанний з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку участників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.

Так, апеляційним судом встановлено, що СВ ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000440 від 28.11.2022, за ч. 4 ст. 186 КК України.

28.11.2022 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 29.11.2022 його повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 186 КК України.

В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.

Апеляційним суд вважає, що слідчим суддею, при розгляді клопотання, належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг скоїти цей злочин, враховуючи при цьому й рішення ЄСПЛ від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», де зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину, що інкримінуються підозрюваному за ч. 4 ст. 186 КК України та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, який не одружений, не працює, законних джерел доходу не має, утриманців не має, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, та правомірно було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Також, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, а доводи сторони захисту про відмову у застосуванні запобіжного заходу щодо підозрюваного, не заслуговують на увагу та є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, неофіційно працевлаштованийний не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого об`єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами його належної процесуальної поведінки.

Отже, посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення у провадженні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, та є достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала є законною, вмотивованою і обґрунтованою та скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4