1Справа № 335/5888/22 1-кп/335/349/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000816 від 21.07.2022, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, на стадії судового розгляду, перебуває кримінальне провадження № 0000816 від 21.07.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

16.09.2022 за клопотанням прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ухвалою суду обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, який, за клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неодноразово продовжувався ухвалами суду, в останнє ухвалою суду від 31.01.2023 продовжено до 31 березня 2023 року включно.

15.03.2023 процесуальним прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , строк дії якого, відповідно до ухвали суду від 31.01.2023, спливає 31.03.2023, яке мотивовано тим, що ризики, що слугували підставами для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підтримала на підставах, викладених у ньому та просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Просила клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення, оскільки вважає, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього, та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , та яка надала згоду на проживання ОСОБА_4 за вказаною адресою. Також зазначив, що не має жодного наміру переховуватися від суду, бажає працювати для отримання доходу та має намір звернутися до воєнкомату для проходження військової служби.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 вважає, що, у тому числі з урахуванням пояснень, наданих у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 , є підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, оскільки він має соціальні зв`язки, місце мешкання, є особою працездатного віку, яка може працевлаштуватися, а також зазначила, що обвинувачений дев`ять місяців перебуває під вартою, та вказані прокурором ризики на теперішній час відсутні. Просила змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт на певний час доби або шляхом заборони залишати місце проживання цілодобово, за адресою: АДРЕСА_1 .

Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні заслухані пояснення ОСОБА_6 (знайома обвинуваченого), яка пояснила, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка частково належить їй на праві власності, та не заперечує щодо перебування (проживання) обвинуваченого за цією адресою під домашнім арештом, позитивно характеризувала ОСОБА_4 , зазначивши що їй відомо у чому обвинувачується останній та про те, що він раніше судимий.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, у межах вирішуваного питання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, за клопотанням прокурора, клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При цьому, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з того, що на даний момент існує ризик, передбачений п.1 ч.1ст.177 КПК України.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

Зокрема, у справі «Волосюк проти України» («SergeyVolosyuk v. Ukraine», рішення від 12 березня 2009 р.). Європейський суд з прав людини наголосив, "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою…

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку» (п. 51).

Разом з тим, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що у даному кримінальному провадженні, термін тримання під вартою ОСОБА_4 становить більше восьми місяців, судовий розгляд триває, тому суд вважає, що доводи прокурора про те, що лише подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку на даний час не можна вважати підтвердженими та належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини §38), відсутність роботи не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Сулаоя против Єстонії§ 64), а наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективу про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі».

При цьому, виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства України, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченими, покладених на них процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Суд при вирішенні даного питання, крім тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, та того, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, раніше судимий, враховується, що ОСОБА_4 є особою працездатного віку, за сімейним станом не одружений, має місце реєстрації на тимчасово окупованій території, у м. Запоріжжя зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа, є батьком малолітньої дитини, місце проживання якої, за судовим рішенням від 06.02.2017, визначено з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (батьки обвинуваченого) та яка, на теперішній час, перебуває на тимчасово окупованій території (зі слів обвинуваченого), має місце мешкання у АДРЕСА_1 , власником якої є його знайома ОСОБА_6 , яка не заперечує проти знаходження ОСОБА_4 на період перебування під домашнім арештом у її квартирі. А також, враховується, що обвинувачений утримується під вартою на протязі більш восьми місяців, відсутність будь-яких порушень обов`язків, як обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, враховуючи підстави та тривалість утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність будь-яких порушень обов`язків, як обвинуваченого, суд вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком на два місяці.

Враховуючи вищевикладене, клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, підлягає задоволенню, а клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 201, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 19.00 год. до 06.00 год. ранку, на два місяці, строком до 28 травня 2023 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик прокурора, суду;

- не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування із потерпілим ОСОБА_9 та свідками у даному кримінальному провадженні.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти у залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 28.05.2023 включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1