Справа № 510/2077/22
Провадження № 1-кп/510/223/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.23 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рені Одеської області, клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рені Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2022 р. до Ренійського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000693 від 17.10.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 256 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, тобто участі у злочинній організації та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), пошкодження та знищення його майна, вчинене організованою групою (злочинною організацією).

За сукупністю скоєного ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), пошкодження та знищення його майна, вчинене організованою групою (злочинною організацією);

-ч. 2 ст. 255 КК України за кваліфікуючими ознаками: участь у злочинній організації.

Враховуючи те, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 12.01.2023 р., а ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого не зменшився, а також є вагомі ризики того, що після спливу терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 почне переховуватись від суду, прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком до 60 діб.

Крім того, прокурор вважає, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, використовуючи наявні зв`язки у кримінальному світі, може вчинити дії, направлені на незаконний вплив на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні з метою схилити їх змінити їх свої покази у суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, прокурор просить не визначати розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти продовження запобіжного заходу, зазначивши, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2022 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 29.08.2022.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2022 відносно ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.10.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2022 відносно ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.10.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 відносно ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.12.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2022 відносно ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.01.2023 року.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тому, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати норми міжнародного права та практику Європейського суду з прав людини.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК України) слід враховувати й зокрема тяжкість покарання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є наявність заявлених ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою - переховування від суду та незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. У даному кримінальному провадженні доведено, що з підстав тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255 КК України, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому доводи сторони захисту про відсутність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України є необґрунтованими.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: допитами свідків, проведеними обшуками, протоколами огляду предметів, протоколами огляду місця подій, висновками експертів, речовими доказами та комплексом інших зібраних доказів в їх сукупності.

Медичними документами, які наявні в матеріалах справи, не підтверджено те, що за станом здоров`я ОСОБА_4 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не доцільно виходячи із суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до змісту даної норми розмір застави визначається під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, враховуючи характеризуючи данні на ОСОБА_4 обґрунтованість підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255 КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку доведення вини обвинуваченого у його вчиненні, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, суддя прийшов до переконання що існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України і продовжує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не відповідає суспільному інтересу.

Суддя не визначає розмір застави під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 193, 194, 196-199, 395 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», до 60 днів, тобто по 11.03.2023 р., включно, без визначення розміру застави.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1